54 
býti se zdá. Má však dolejší a prostřední listy rozeklány asi do polovice čepele ve 
3 laloky, z nichž prostřední jest protáhlý, asi 2 krát delší obou postranních, hrálo- 
vitě přímo odstálých; na spodu jsou tyto listy klínovitě súženy. Nejhořejší listy jsou 
kopinaté a celokrajné jako u m. bílého. Semena jsou dub kov a ně tečkovaná, 
málo lesklá. Ostatně O něm platí co o m. bílém. 
Vyskytuje se na podobných stanovištích jako předch. roztroušeně po jižní 
1 střední Moravě a ve Slezsku. V Cechách byl pozorován pouze u Litomyšle a v novější 
době učitelem Jos. Rohlenou též u Přelouče, v Holešovicích a Král. oboře u Prahy. 
3. M. sivý (Ch. glaucum L. — obr. 67) má přímou až položenou, jen asi 
V, m vysokou, zpříma větvitou, zelenou a bíle proužkovanou, později často červeně 
naběhlou, zcela lysou lodyhu a podlouhle vejčité, tupé, oddálené chobotnate 
zubaté, zřídka skoro celokrajné, znenáhla v krátký řapík súžené listy 
67. Merlik sivý. 68. Merlík Červený ; 
F konečný, F x postranní kvítek klubka ; L spodní list. 
na spodu namodrale zelené a hojnou moučkou poprášené, na líci 
hladké a sytě zelené. Klubka květní jsou však nepoprášena a sestavena 
do přetrhovaných, nahých klasů úžlabních, jež listů svých nikdy nepřerůstají, i do 
klasů koneěných. Hladká, černohnědá, drobounká semena jsou z části rovnovážně 
položena, z části svisle postavena. 
Roste hojně u cest, v příkopech a po krajích kalužin. Kvete jako všecky 
druhy v měsících letních. 
4. M. červený (Ch. rubrum L. - obr. 68) vyhání z jednoletého kořene 
přímou, 2—1 dm vysokou, jednoduchou nebo chudě větevnatou lodyhu, která ve 
