88 
otáčí se vždy v právo, t. j. od východu k západu přes jih. Vstřícné, řapíkaté, 
drsné listy mají srdčitě vejčité čepele rozeklány ve 3 nebo 5 laloků po kraji pilo- 
vitých; nejhořejší listy bývají však nedělené. Na spodině řapíků jest po 2 blá- 
no vitých palistech, jež bývají často na konci rozeklány, na důkaz že vznikly srůstem 
z původních 4 palistů. 
Květy, rozvíjející se koncem července a začátkem srpna, u některých pěsto- 
vaných odrůd však také dříve, jsou dvoudomé a téhož složení jako u konopě. 
Prašníkové {A, F) jsou sestaveny do úžlabních lat složených z vidlanů, jež pře- 
cházejí posléze ve vijany; mají 51isté zelenavé okvětí a 5 tyčinek. Pestíkové kvítky 
(B, F x ) sedí namnoze po 2 za suchomázdřitými lístky (< b ) úžlabních, stopkatých, 
krátkých klasů (jehněd) a mají jednolisté, tenkoblanné, pohárkovité okvětí (o), 
které objímá spodní polovici svrchního semeníku tak těsně, že se snadno pře- 
hlédne. Ostatně je semeník jednopouzdrý, jednovaječný a tvořen jsa dvěma plodo- 
listy, nese na vrcholku 2 čnělky. Za každým kvítkem sedí drobná šupinka (/), 
vlastně listenec, z jehož paždí kvítek vyrůstá. 
S morfologickéno stanoviska dlužno vždy dva sousední lístky šištice ( b ) pova- 
žovati za zveličelé palisty listu, jehož řapík i čepel byly potlačeny - u znetvořených 
šištic se někdy vyvinují (viz obr. 116^)! — a ony 4 kvítky, které sedí za těmi 
dvěma lístky, sluší pokládati i s jejich listenci za květenství vidlanovité o zcela 
zkrácených osách. 
Po odkvetení vyvinou se z pestíkových květenství vzrůstem suchomázdřitých 
lístkův a šupinatých listenců vejčité šištice neboli „h lávky" ( C ) a ze semeníků 
drobné, smáčknuté nažky, jejichž semenní klíček je svinut do spirály (z). 
Okvětí a blanité listence plodních šištic jsou posety žlutými pryskyřičnými 
žlázkami - „chmelovou moučkou" — které obsahují vonnou, příjemně na- 
hořklou látku — 1 u p u 1 i n, mající pro rostlinu asi týž biologický význam jako 
pronikavě vonná látka na listenech nezralých nažek konopných (viz str. 86). 
Od té doby, co poznalo se, že lupulin dodává pivu příjemně náhořklé 
chuti ničím jiným nenahraditelné a že chrání mimo to pivo od zkysnutí, pěstuje 
se chmel na polích ve zvláštních chmelnicích. Poněvadž šištice, v nichž vyvinuly 
se nažky („pecičky"), jsou pro pivovarnictví téměř bezcenné, dlužno při pěstění zvláště 
k tomu přihlížeti, aby kvítky pestíkové nebyly zúrodňovány. Proto ničí pěstitelé 
chmele, vědouce, že pyl přenáší vítr, každou prašníkovou rostlinu, kdekoli se ve 
chmelnici nebo v blízkém okolí objeví. 
K účelům pivovarnickým počal se chmel v Evropě pěstovati nejprve v Čechách. 
Ze starých listin možno zjistiti, že už v 11. století pěstovali chmel v Čechách 
zvláště klášterních Velice povzneslo se chmelařství české ve 14. století za Karla IV., 
kdy také do sousedních zemí, zejména do Bavor se rozšířilo; pokleslo však opět 
válkou 301etou. Za panování Marie Teresie věnována mu opět větší pozornost; 
nejvíce chmelnic však založeno bylo v posledním čtvrtstoletí. 
Nyní pěstuje se chmel v Čechách hlavně ve 3 obvodech: v žateck o- ra- 
kovnickém v odrůdě zvané „staročeský ranný červená k«, která dává 
nejjemnější zboží a již od 14. stol. šíří v obchodě nejlepší pověst českého chme- 
lařství, pak v obvodě úšteckém, kde pěstuje se hlavně prostředně ranný čer- 
veňák ouštecký, a v obvodě dubském, kde pěstují namnoze hrubší odrůdu 
zvanou zeleňák. Na Moravě byly zakládány chmelnice teprve v posledních 
25 létech a to hlavně v okolí Tršic (sev. od Přerova). 
Mladé pupeny (pa z oušky, chmelíček), jež z jara z kořenů vyrážejí, 
dávají chutný „chmelový chřest". Ze šištic natrhaných koncem srpna nebo za- 
čátkem září vaří místy „chmelové thé", jímž podporuje se trávení. 
Planě neb zplaněle roste chmel nejraději ve vlhkých pobřežních křovích. Šištice 
jeho jsou však pro pivovarství téměř bez ceny. 
