Řád X. Kopřivovité (Urticaceae) 
jsou byliny s jednoduchými, peřenožilnými listy a neúhlednými, obyčejně různo- 
pohlavními květy v jehnědovitých latách nebo v hustých klubkách. Prašníkové 
květy mají namnoze 4dílné okvětí a 4 tyčinky, jež jsouce postaveny před okvět- 
ními cípy a v poupěti svinuty dovnitř, při uzrání se pružně vymršfují. Květy pestí- 
kové mají vytrvalé okvětí 4dílné nebo 2dílné a v něm svrchní, jediným plodo- 
listem tvořený, jednopouzdrý semeník obsahující přímé vajíčko a nesoucí na vrcholku 
štětičkovitou bliznu. Plod jest nažka s přímým klíčkem uloženým v bílku. 
Patří sem pouze dva rody: kopřiva (Urtica), s listy vstřícnými a drnavec 
(Parietaria), s listy střídavými. 
Rod. 1 . Kopřiva * 1 (Urtica 2 , Brennnessel) má květy jednodomé nebo 
dvoudomé: prašníkové o 4dílném okvětí a 4 tyčinkách při uzrání pružné se vy- 
mršťujících, pestíkové namnoze jen o 21istém okvětí — anyť oba vnější lístky více 
méně zakrňují — a o svrchním semeníku s přisedlou, štětičkovitou bliznou. Lodyhy 
i listy jsou posázeny žahavými štětinkami. U nás rostou 3 druhy : 
Kopřiva 
oboje květy (prašníkové 
i pestíkové) vjehnědo- 
vitých nebo směstna- 
ných, krátkých latách 
květenství jsou delší řapíků lišto- [ 
vých a později převislá; byliny J ... 
vytrvalé, s lodyhou až i m vy- j 
sokou, obyčejně jednoduchou 
květenství zdéli nebo kratší řa- [ 
píků listových, přímá; byl. ileté, ' žahavka2. 
s lodyhou nižší, obyčejně větvitou ( 
květy pestíkové v kulatých 
klubkách 
/ 
\ 
kulkouosná 3. 
1. Kopřiva dvoudomá neboli veliká (Urtica dioica L. — obr. 117) vy- 
hání z vytrvalého, plazivého, větvitého oddenku trs přímých, až přes 1 m vysokých, 
hranatých, jednoduchých, zřídka slabě větvitých lodyh, které jsou i s listy krátce 
chlupaté a posázeny křehkými, dutými, žahavými štětinkami. 
Spočívajíce na vícebuněčných hrbolcích ( — obr. 118.//), žahavé štětinky jsou 
naplněny ostrou kyselinou mravenčí, smíšenou ještě s jinými kyselinami; stěny 
jejich jsou proniknuty kyselinou křemičitou a špičky poněkud ohnuté, naduřelé (a). 
Poněvadž jsou stěny pod špičkou nejslabší, lámou se špičky, narazí-li na odpor, 
velice snadno a to šikmým směrem (á), tak že vzniká ostrá hrana, jíž štětinka za- 
bodává se do kůže a vylévá do rány svůj palčivý obsah, způsobujíc na kůži 
červenou vyrážku. 
*) Vyskytuje se i v jiných řečech slovan., 11a př. rus. KpaniiBa, pol. koprzywa 
i pokrzywa, cliorv. kopřiva atd. Souvisí snad se střlat. capero. Viz též pozn. l ) 
na str. 675 ve sv. II. 
-) Od lat. uro = pálím. 
