100 
rubu měkce chlupatými listy, jejichž okrouhlá čepel jest obyčejně mělce vykrojena 
v 3 — 5 tupých laloků. Různopohlavné drobné kvítky jsou hustě směstnány uvnitř 
hruškovitě vydutého lůžka. Rozřízneme-li lůžko (/) a použijeme lupy, vidíme, že 
kvítky (F) mají 2 — 5dílné okvětí a v něm 3 — 6 tyčinek nebo místo nich svrchní 
semeník s jednoduchou, na konci dvouklanou čnělkou (J^). Později lůžko zdužnatí 
v nepravý plod — fík, obsahujíc drobné nažky v podobě tvrdých zrnéček. 
Dle Kernera vyskytuje se skmokvoň obecná ve dvou různých jedincích: 
jakožto s m. pravá (Ficus) a jako sm. kozí (Caprificus). Prvá obsahuje v hruš- 
kovitých lůžkách samé květy pestíkové, plodné, druhá květy dvoje: při ústí dutiny 
lůžkové prašníkové, hlouběji uvnitř pestíkové, kteréž oproti dlouhočnělečným pestí- 
kovým květům pravých smokvoní mají většinou krátké čnělky bez blizen, tak že 
1 27 . Smolnou obecná neboli fí k ; 
F pcdélný řez lůžkem, aby bylo viděti kvítky F ; F kvítek p aš- 
nikový, F x kvítek pestíkový (zvětš,). 
nemohou býti zúrodněny. Za to může drobná žlabatka, zvaná Blastophaga 
grossorum krátkou čnělkou snadno prostrčiti kladélko do semeníku a vložiti tam 
vajíčko, z něhož vylíhne se červíčkovitá larva. Vyžírajíc vajíčko, larva přemění se- 
meník v malinkou duběnku, ve které se posléze zakuklí a dospěje v hmyz. Ten 
opouštěje lůžko nabere si na tělo pylu z prašníkových kvítků a přenese jej pak 
na blizny plodných kvítků jedinců sousedních. A tak dle pozoi ování Kernerových 
dvojtvárné kvítky smokvoně práci opylení si rozdělily: kvítky krátkočnělečné, 
opylení namnoze neschopné odchovávají hmyz, který pak přenáší pyl na blizny kvítků 
