konci vystoupavé, porostlé listy klínovito-čárkovitými, kožovitými, přes zimu 
vytrvalými a zakončené bohatými svazky světle nachových, lib o- 
vonných květů, jejichž okvětní trubky ( F ) jsou asi dvakráte delší 4cípých 
okrajů. Ellipsoidické peckovice jsou žlutohnědé a kož ovité, skoro suché. 
Roste na keřnatých, kamenitých stráních a v borech, v Cechách zejména 
v Jičínsko-Boleslavsku, středním Polabí, jižní části širšího okolí pražského a Bu- 
dějovicko-Třeboňsku, na Moravě zejména v časti jižní a střední. Pěstuje se též 
ještě s jinými druhy v zahradách a kořenáčích. 
Kvete v máji a červnu, někdy po druhé opět na podzim. 
V jedovatých vlastnostech shoduje se s druhem předch. 
Rod 2. Vrabecnice 1 rol ní (Thymelaea 2 arvensis Lamk, Stellera 3 
passerina 4 L., Passerina 4 annua 5 Wickst., Spatzenzunge, Vogelkopf — obr. 148) 
jest jednoletá bylina s přímou, 2-5 dm vysokou, obyčejně prutovitě roz- 
větvenou, lysou lodyhou porostlou úzce kópinatými listy. Drobounké, zelenavé 
kvítky (F, F x ) spočívají na kratičkých, huňatých stopkách po 1-4 v úžlabích 
listů (L), jsouce podepřeny dvěma listeny (6) a téhož složení jako květy lýkovce. 
Chlupaté okvětí jejich však neopadává, uzavírajíc v sobě plod — suchou 
nažku. Okvětní cípy, s počátku vzpřímené, po odkvetení se k sobě sklánějí, aby 
byly přístřeším vyvinujícímu se plodu (/). 
Opylení děje se s počátku xenogamicky drobným hmyzem, který vniká do 
kvítků, nalézaje v nich medovinu. Ku konci doby květní seškrcuje se však okvětí 
v hořejší třetině tak, že tyčinky k němu přirostlé přitlačí se na bliznu a nebyla-li 
dosud zúrodněna pylem cizím, zúrodní ji autogamicky. 
Roste jako plevel na rolích a mezích, na pastvinách a výslunných, neúrodných 
místech roztroušeně po střední a jižní Moravě i ve Slezsku ; v Cechách se vyskytuje 
pouze v severní části širšího okolí pražského a v nížině polabské mezi Lysou a 
Roudnicí. Kvete až v červenci a srpnu. 
') Srovn. s pozn. 4 ) a s pol. wróblówk?# *p tasia glowa. 
■) Jménem ův/uéXcua nazývali staří Řekové druh lýkovce, který vonil jako mateří- 
douška ( == ův/Liog, str. 164 sv. III.) a měl plody podobné malým olivám ( = iXaía). 
Poněvadž však Linné pro všecky druhy lýkovců zvolil slovo Daphne, použil Lamarck 
tohoto jména pro vrabečnici. 
3 ) Ku poctě Jiřího Stellera, rusk. lékaře a cestovatele; zemřel zmrznuv na 
Kamčatce r. 1745. 
4 ) Od lat. passer = vrabec, passerinus = vrabčí, vzhledem k zobánkatým 
nažkám, podobajícím se dle Linné a vrabčí hlavičce. 
5 ) Lat. annuus — roční, jednoletý. 
