Řád XV. Vrbo vité (Saiicineae) 
jsou stromy i kře s jednoduchými, namnoze palistnatými listy a 2domými, nahými 
květy, které vyrůstají v jehnědách z paždí šupinovitých listenů. Místo okvětí vy- 
skytuje se ve květech po 1 nebo 2 žlázkách (obr. 149 ž) nebo nízký pohárek 
(obr. 184 o). Květy prašníkové jsou zastoupeny buď dvěma, řidčeji 8-5, anebo 
větším počtem tyčinek (obr. 184 F) Květy pestíkové, stojící oproti květům násl. 
řadu v paždích listenů jednotlivě, jsou zastoupeny semeníkem, který, nese 
na vrcholku čnělku rozeklanou ve 2 jednoduché nebo 2klané blizny (obr. 149 
F 2 , F 3 ) a tvořen jsa dvěma plodolisty (obr. 150 B), obsahuje na 2 nástěnných 
semenicích četná přímá vajíčka. 
Plody jsou tobolky ; obsahujíce četná drobná semena opatřená na spodu 
vlnovitým chmýřím, poltí se dozravše ve 2 chlopně. 
Náležejí sem pouze 2 rody: vrba (Salix), jejíž prašníkové květy mají obyčejně 
jen 2, zřídka 3 nebo 5 tyčinek, pestíkové pak na spodu 1 — 2 žlázky, a topol 
(Populus), jehož prašníkové květy mají větší počet tyčinek a pestíkové sedí v po- 
hárkovitém okvětí. 
Rod 1. Vrt* a. 1 (Salix 2 , Weide) má pupeny pouze v jediné šupině za- 
haleny (obr. 171 D ), listeny v jehnědách nedělené, květy prašníkové o 2, řidčeji 
o 3 nebo 5 — 10 tyčinkách a květy pestíkové bez pohárkovitého okvětí. Okvětí jest 
zastoupeno 1 nebo 2 žlázkami sedícími na spodu semeníku nebo tyčinek. 
Mezi všemi našimi stromy jsou vrby na druhy nejbohatší. Vyskytujíť se v naší 
květeně v 21 druzích a kromě toho asi ve 30 míšencích, z nichž některé považo- 
vány bývají za druhy samostatné. Jsou pak tu míšenci nejen prvého, nýbrž i dru- 
hého a třetího, ba i pátého stupně. Wichurovi ve Vratislavi, jenž míšenci vrb 
zvláště se zabýval, podařilo se na př. vypěstiti míšence, na němž 6 druhů vrb se 
súčastnilo, totiž jíva, v. lýkovcovitá, laponská, nachová, slezská a 
k ošařská. 
Již vzhledem k tomuto velikému počtu druhův a míšenců celkem jedno- 
tvárných, vnějškem značně sobě podobných, jest určování vrb nad míru nesnadné. 
K tomu však přistupují ještě jiné obtíže: jedinci prašníkoví a pestíkoví téhož druhu 
bývají často od sebe vzdáleni a u některých druhů rozkvétají nesoučasně; listy rozvíjejí se 
u mnohých druhů až po odkvetení, tak že dlužno k určování sbírati větve nejen ze 
dvou jedinců, nýbrž často též ve dvou dobách; odění listů (srstnatost, pýřitost, 
chlupatost) v mládí bývá jiné nežli v dospělosti; palisty možno pozorovati většinou 
jen na prýtech mladých atd. Všecky tyto okolnosti znesnadňují určování tak ve- 
lice, že již Linné nazval rod vrb , /křížem a trýzní botanikův". 
Poněvadž jest nesnadno poznati různopohlavné jedince k sobě náležející, bude 
nejlépe určovati dle dvou klíčů: dle prvého jedince s jehnědami prašníkovými, 
dle druhého jedince s jehnědami pestíkovými. 
') Jako pol. wierzba, rus. Bepóa, chorv. béla vrba atd. od stslov. vrtba, 
Jung marni upozorňuje na podobnost s lat. arbor — strom. 
2 ) Plinius odvozuje od latin, salire = skákati, vzhledem k rychlému vzrůstu. 
Správnější však asi jest srovnati s řec. = vinutí, vzhledem k tomu, že prutů se užívá 
na pletení; také něm. Weide (od winden = vázati) k tomu poukazuje. 
