124 
linká semena (z) opatřená jemnou, bílou vlnou vyrůstající ze spodního konce. 
Záhy dozravše (již za několik neděl po odkvetení), poltí se tobolky pouzdrosecně 
ve 2 chlopně, jejichž konce ohýbají se zpět, a lehounká semena roznáší pak vítr 
daleko po krajině. Padne-li semeno na vlhkou půdu. » přilepí se" a počne brzy 
po té klíčiti, nečekajíc až do jara příštího roku, pročež se dříve myslilo, že se- 
mena v několika dnech po dozrání ztrácejí klíčivost. Pokusy Wiesnerovými 
však dokázáno, že klíčí i po měsících, ale ovšem v prvních 2 měsících po do- 
zrání nejvíce. 
Oproti všem ostatním našim anemofilným stromům jehnědokvětým opylují 
se vrby pomocí hmyzu, který přes všecku nepatrnost kvítků dosti hojně je oble- 
tuje. Přispíváf k tomu několik okolností: a) Jsouce nahloučeny v husté jehnědy 
a majíce žluté nebo nachové prašníky na dlouhých nitkách, jsou kvítky už zda- 
leka viditelný, zejména u těch druhů vrb, které dříve kvetou nežli se počnou 
odívati listím, b) Vylučují ze žlázek na spodu tyčinek i pestíků hojnost sladkého 
nektaru, c) Rozkvétají dosti záhy na jaře, kdy jest ještě v přírodě málo medonosných 
rostlin rozkvetlých, takže hmyz rád se s nimi spokojí, d) Aby hmyz na květy 
pestíkové pyl z květň prašníkových tím jistěji přenášel, jsou jehnědy prašníkové 
nápadnější, pročež je hmyz dříve navštěvuje a nabrav si na tělo pylu, teprve potom 
na méně nápadné jehnědy pestíkové zalétá. 
Vrba bílá roste hojně u vod a u cest. Jako všecky vrby velice snadno se 
rozmnožuje a jeví značnou houževnatost životní : uříznuté větve, zasazeny byvše 
do vlhké půdy, vyhánějí z adventivních pupenů prýty, a kmeny, zbaveny všech 
větví, nasazují nové koruny. 
Užitek této a jiných vrb jest rozmanitý: Měkké, lehké, bílé dříví není sice 
příliš cenné, za to však hodí se ohebné prutovité větve (zvláště některých druhů) 
výborně k pracím košařským 1 ). Křovité druhy hodí se též dobře na upevňování břehů 
a náspů. Kůra mladších větví obsahuje vedle třísloviny hořkou látku salicin, 
jíž užívalo se druhdy a dosud ještě užívá místo chininu v horečkách. Květy 
dávají dobrou pastvu včelám. 
Co do geologického stáří dlužno uvésti, že otisky listů vrbových obje- 
vují se až ve svrchním oligocénu. 
Nepřehledná jest řada hmyzu a jeho larev, které žijí ve vrbách nebo na 
nich. Z čeledi brouků žije na listech a na jehnědách asi 70 druhův a ve dřevě asi 
30 druhů. Motýlové zastoupeni jsou asi 200 druhy, jejichž housenky ožírají 
zejména listy. Z hmyzu blanokřídlého, zvláště pilatek žije na vrbách přes 30 druhů, 
z hmyzu dvoukřídlého, zejména bej lom orek, přes 20; k tomu přistupuje asi 10 
druhů mšic, několik p lo š t ic, křísův a roztočů. Většina tohoto hmyzu neváže se 
ovšem pouze na vrby, navštěvujíc se stejnou zálibou i jiné listnaté stromy. Proto 
uvádíme zde jen několik nejznámějších : 
1. Z brouků pochutnávají siná listech vedle jiných nej- 
častěji: všeobecně známý chroust obecný (Melolontha vulgaris 
L.), o polovici menší c hrou stek letni (Rhi- 
zotrogus solstitialis L. — obr. 1 5 1 ), lis to kaz za- 
hradní (Phyllopertha horticola L ), o němž uči- 
něna zmínka již mezi škůdci růže (ve sv. II. na 
str. 471 — obr 730), a mandelinka topo- 
lová (Chrysomela populi L. — obr. 152), brouček 152 Mandelinka 
zavalitého těla, 6 — 10 mm dlouhý, na hlavě a topolová 
štítě zelenavě černý, na krovkách žlutavě červený, 
1 ) Viz Karla Salače: Nauka o rationelním pěstování a zužitkování 
vrb}-. Praha, Reinwart 1887. 
151 . Chroust ek 
letní . 
