135 
buď po 2 tyčinkách (F), jejichž žluté prašníky po vypylení zčernají, nebo 
šedoplstnatý semeník ( F ) spočívající na stopce 2- 3 krátě delší nežli je žlázka, 
nicméně však kratší nežli šupina. Chlopně zralých tobolek se ohýbají nazpět. 
Roste porůznu na vlhkých písčinách, rašelinatých a bařinatých lukách: v širším 
okolí pražském^ v středním a vých. Polabí, v krajích posudetských, v horách Kruš- 
ných, v horní Šumavě, Budějovicko- Třeboňsku a Krumlovku, jakož i roztroušeně 
po Moravě a Slezsku. 
Pozn. Odrůda mající měkké, čárko vité nebo úzce kopinaté listy se 
špičkou do zadu nezahnutou a kulovaté jehnědy — kterou někteří po- 
važují za druh samostatný, zovouce ji v. rozmarinolistou (S. rosmarinifolia 
Willd.) — jest u nás celkem řídká. 
Ze vzácnějších druhů vrb, které se buď sázejí anebo rostou planě vět- 
šinou na vyšších horách, zasluhují zmínky: 
172. Vrba ušatá; 
A větévka s jehnědami prašníkovými, B, C s jehn. pěšákovými, D kousek letorostu ; 
F květ prašnikový, F 1 kv. pestíkový, /'zralá tobolka. 
12. V. babylonská neboli smutková (S. babylonica L., Trauerweide) - po- 
znává se od našich domácích vrb nejsnáze dle tenkých, velice dlouhých, pruto- 
vitých, chabých, dolů visících, často až k zemi sahajících větví. Dlouze a úzce 
kopinaté, vespod nasivělé, lysé listy mají kroucené řapíky. V ostatních vlastnostech, 
zejména ve vytrvalých šupinách jehněd a jednožlázných pestíkovych květech 
shoduje se s v. mandlovou: má však semeníky kratičce stopkaté, o stopkách 
kratších nežli žlázka. 
