137 
Vyskytuje se v Šumavě nad Černým a Plekenštejnským jezerem, kde ji poznal 
a určil r. 1879. P r °f- Čelakovský. Hojnější jest v lesích alpských. Kvete jako 
předch. až v máji a červnu. 
15. V. laponská (S. Lapponum L., S. arenaria 1 L. — obr. 176) jest nízký 
keřík, vyhánějící z přímého pníčku větve namnoze hrbolaté, neojíněné, někdy 
na zemi položené, vrcholky svými sotva přes 1 / 2 m do výše se zvedající. Listy jsou 
vejčité až podlouhlo-kopinaté, 3 — 5krát tak dlouhé jak široké, k oběma koncům súžené, 
c e 1 o k raj n é, na rubu (zvláště z mládí) šedoplstnaté, na líci smutně zelené, 
později svraskalé, tuhé, skoro kožovité. Tlusté, silně huňaté jehnědy prašné jsou 
skoro přisedlé a rozvíjejí se až v máji a červnu brzy před listím; válcovité, 
174 . Vrba slezská; 
A větévka s jehnědamí prašníkovými, B s jehn. pestikovými ; F květ praš- 
níkový, F x kv. pestíkový, f zralá tobolka. 
hustokvěté j. pes tikové jsou stopkaté, na spodu s několika malými lístky a rozvíjejí 
se s listím současně. Drobné šupiny jehněd jsou huňaté, zpředu černavé a chovají 
v paždích po 2 tyčinkách ( F ), s prašníky i po vypylení žlutými, po případě při- 
sedlý plstnatý semeník (TJ) s dosti dlouhou čnělkou. 
Rostouc hojněji v Alpách a na severu (v Laponsku), vyskytuje se u nás na 
bařinatých a pramenitých místech vysokých Krkonoš a nej vyšších vrcholků Jeseníku. 
) Lat. arenarius= písečný. 
