140 
bobkolisté nebo š í po v i t é; nicméně bývají listy též podlouhlo-kopinaté, z mládí 
trochu v lna té, na líci tmavozelené, na rubu nasivělé. Palisty na mladých 
prýtech jsou polo srdčité, veliké, zdéli řapíku. Supiny jehněd jsou vpředu 
černavé a lysé nebo hedvábitě mrtnaté semeníky (FiJ dloužeji stopkaté, se zře- 
telnou čnělkou rozeklanou ve 2 blizny. Chlopně zralých tobolek (/) svinují se hle- 
mýžďovitě jako u druhů předch. Černající slově odtud, že vadnoucí listy její 
černají, což však i u některých jiných druhů se děje. 
Byla pozorována posud jen u Gráfenberku poblíž Frývaldova ve Slezsku. 
U Opatovického rybníku blíže Třeboně a na Kozlu u Stáhla v (jzáp. od Plzně) jest 
vysázena. Kvete v dubnu a máji. 
A větévka s jehnědou prašnikovou, B s jehnědou 
pestíkovou ; L list z letorostu ; F květ prašníkový, 
F x kv pestikový, f zralá tobolka. 
A větévka s jehnědou prašnikovou, B s jehnědou 
pestíkovou ; L list z letorostu ; F květ prašníkový, 
F t kv pestikový, f zralá tobolka. 
20. V. borůvkovitá (S. myrtilloides 1 L. — obr. 181) jest keřík pouze asi 
1 / 2 m vysoký, s plazivým pníčkem a vystoupavými, lesknavými větvemi, připomí- 
nající vnějškem velice vrbu pla živou. Má drobné, vejčité nebo elliptičné, 
krátce zašpičatělé, namnoze celokrajné, lysé, z mládí trochu pýřité, na 
rubu sivé, po obou stranách síťkované listy a válcovité jehnědy na listnatých 
stopkách, rozvíjející se namnoze před listy v květnu a červnu; jehnědy pěsti kové jsou 
řídkokvěté. Supiny jehněd jsou zpředu červenavé, slabě chlupaté. Prašníky dvou 
volných tyčinek (F) každého kvítku, s počátku červenavé, po vypylení černají. 
Pestíky (i^), spočívající na stopečkách 4 — ókrát delších nežli je žlázka, jsou lysé a 
mají blizny skoro přisedlé. 
) t j. borůvce (= myrtillus) co do listů podobná (— eidř/g). 
