141 
Byla pozorována v rašelinných příkopech u Trčkova blíže slezských hranic 
(v Orličných horách) a v bařině u Fůrstenhutu v Šumavě (jzáp. od Vimperka při 
samých hranicích) ; také snad roste u Třeboně a v horách Jizerských. 
21. V. zakrslá (S. herbacea 1 L. 
— obr. 182) jest nízký keřík, jehož pníček 
i starší černé větve se plazí většinou 
v mechu. Poznává se ode všech ostat- 
ních vrb snadno dle 2 věcí: má listy 
vejčité až okrouhlé, na konci 
tupé, a drobounké jehnědy jednotlivě 
na koncích, nikoli po stranách větví. 
Ostatně jsou drobné listy krátce řapí- 
katé, po kraji jemně vroubkované, lysé, 
síťkované žilkované, a chudokvěté jehnědy 
mají jednobarevné, bledé listeny. 
Květy prašní kové ( F ) skládají se 
ze 2 tyčinek, jejichž nitky bývají dole 
spolu srostlé; květy pestíkové ( F [) jsou 
zastoupeny lysým, téměř přisedlým se- 
meníkem, z něhož se vyvinuje lysá to- 
bolka (f). 
Vyskytuje se v Krkonoších (Malá 
Sněžná rokle, Kotel, Brunberg) a v Jese- 
níku (Praděd, Petrštýn, Vel. Kotlina). 
Kvete v dubnu a máji. 
Z míšenců, jichž Čelakovský 
uvádí v Analyt. květeně III. vyd. 
celkem 27, jsou u nás nejrozšířenější : 
1. V. červená (S. rubra Huds., 
S. elaeagnifolia 2 Tausch - obr. 183) — 
míšenec z v. nachové a v. košařské 
(S. purpurea-viminalis). Má tenké, 
lesklé, lysé větve, podlouhle kopinaté, 
jemně vroubkované pilovité až skoro 
celokrajné, zprvu třpytivě hedvábité, po- 
sléze na líci lysé, tmavozelené, nelesklé, vespod jemně mrtnaté, vynikle žilnaté listy, 
válcovité, skoro přisedlé jehnědy, kratičce stopkaté, plstnaté semeníky (F ± ) a v pa- 
ždích prašnikových jehněd po 2 tyčinkách (F) dole někdy až do polovice nitkami 
spolu srostlých, s prašníky s počátku načervenalými, posléze špinavě žlutými. 
181 . Vrba borůvkovitá ; 
A větévka s jehnědami prašníkovými, B s jehn. pestíkovými ; 
F květ prašníkový, F x kv. pestíkový. 
Jest ze všech míšenců u nás nejhojnější. Kvete v dubnu. 
2. V. zelená (S. viridis Fr., S. Russeliana 3 Koch) - — jsouc míšencem v. 
křehké a v. bílé (S. fragilis-alba), jeví na sobě většinou znaky vrby křehké; listy 
s počátku hedvábité posléze olysají, mladší listy však zůstávají až do podzimu hed- 
vábitě plstnaté. Listy na větévkách jehnědových jsou celokrajné, ostatní pilovité jakou vrby 
křehké. Šupiny jehněd jsou vpředu skoro lysé jako u vrby bílé. Stopky semeníků,, 
v hořejší třetině namnoze temnoz elených jsou asi tak dlouhé jako medové žlázky. 
Sázívá se často na březích. Kvete v dubnu a máji. 
J ) Lat. herbaceus = bylinný. 
2 ) Listy (folia) podobají se tvarem listům li losiny (Elaeagnus). 
3 ) Ku poctě Alex. Russel-a, augl. lékaře a cestovatele. 
