142 
3. V. dlouholistá (S. longifolia Host, S. dasyclados 1 Wimm.) jest dle Wi- 
chury míšenec trojitý: z jívy, vrby popelavé a v. košařské (S. caprea-ci- 
182. Vrba zakrslá: 
A jedinec pestikový, B větévka s jehnědou prašnikovou ; F květ prašníkový, F x květ 
pestíkový, / zralá tobolka 
nerea-viminalis). Jsouc stromovitého nebo 
křovitého vzrůstu, má i — 2leté, poměrně 
tlusté větve jakož i pupeny aksamitově 
plstnaté (jako v. popelavá), kopinaté 
listy velmi piodloužené, nezřetelně vlnitě 
zoubkované, na líci jemně pýřité, na rubu 
šepoplstnaté (jako v. košařská), jehnědy 
tlusté, skoro přisedlé, v březnu a dubnu 
před listy se vyvinující (jako jíva) a plst- 
naté semeníky spočívající na stopečkách 
asi 2 krátě delších nežli je medová žlázka, 
s dosti dlouhou čnělkou a nitkovitými 
bliznami. 
Sází se zřídka u cest a potoků. 
4. Kromě toho vyskytují se u nás 
ještě porůznu : V. rakytníkolistá (S. 
hippophaěfolia 2 Thuill., S. Trevirani 3 
Spreng.) — míšenec v. mandlové a v. 
košařské (S. amygdalina-viminalis), v. 
Pontederanova 4 (S. Pontederana Schleich.) 
— míšenec v. nachové a v. popelavé 
(S. purpurea-cinerea) a j. 
183. Vrba červená; 
A větévka s jehnědami prašníkovými, B s jekn. 
pěšákovými, C s listy; F květ prašníkový; F 1 kv. 
pestíkový, f zralá tobolka. 
6 ) Souvisí prý s řec. nauiáXXofxai = 
kterých druhů, zejména osyk}’. 
Rod 2. Topol 5 (Populus, 3 
Pappel) má oproti vrbám pupeny zahaleny 
') Slož. z řec. baovg = hustý -}- xXábog 
= větev. 
-) Viz pozn. 2 ) 11a str. 11 2. 
3 ) Christ. Treviranus byl univ. 
prof. v Bonnu. Zemřel r. 1864. 
4 ) Ku poctě Jul. Pontedery, prof. 
botaniky v Padově; ý r. 1557. 
5 ) Jméno všeslovanské, od stslov. to- 
pole; někteří je odvozují od lat. populus. 
věji se, vzhledem k stálému chvění se listů ně- 
