144 
Na mladých výstřelcích jsou však trojhranné, na spodu srdčité listy 
mnohem větší, na rubu šedochlupaté, o krátkých, silných řapících, tak že se tak 
snadno nechvějí. Za to mívají při spodině čepele dvě hnědé medové žlázky (obr. 
185 ž), jež prý k sobě lákají mravence a ti pak chrání listův od jiného škodli- 
vého hmyzu. Mimo to mají však dle pozorování Kernerových tyto žlázky ještě 
jiný význam: stéká do nich s čepele dešťová voda a vstřebává se zvláštními tenko- 
stěnnými buňkami, jimiž jest dno žlázek vyloženo, do vnitřního pletiva listův. 
184. Osyka; 
A větévka s listy a zralou pestíkovou jehnědou ; B větévka s jehně- 
dami prašníkovými ; F květ prašníkový s okvětím o a listenem b ; 
F 1 podélný řez květem peští kovým s okvětím o; f zralá tobolka, 
2 nažka (zvětš.). 
Dvoudomé květy, objevující se na stromech asi v 20. roce jich věku, sklá- 
dají převislé jehnědy, jež rozvíjejí se záhy na jaře (v březnu a dubnu) ještě před 
listy, byvše před tím ukryty v lepkavých, lysých pupenech po stranách nejhořejší 
části větví. Jehnědy prašníkové (B) až 1 dm dlouhé mají hnědé, huňaté, dřípatě 
rozeklané šupiny (listeny F, b) a v jejich paždích stopečkaté ploché pohárky (o) — 
zastupující okvětí — do nichž jest vrostlo namnoze po 8 tyčinkách s červenými 
prašníky. Jehnědy pestíkové, obyčejně kratší jehněd prašníkových, mají též huňaté 
a dřípaté šupiny a v paždí jejich malé pohárky (F i o ), ale v těch vězí spodní 
svojí polovinou vejčitý, dvoučlenný semeník se dvěma velikými, přisedlými, červe- 
nými bliznami. 
Poněvadž není ve květech medoviny, jsou hmyzem málo navštěvovány a 
přenášení pylu se stromu na strom musí obstarávati hlavně vítr. Proto jest osyce i jiným 
