145 
topolům velice ku prospěchu, že kvetou dříve nežli se odějí hustým listím ; 
v opačném případě by totiž listy jehnědy zakrývaly a nesnadno by bylo větru pyl 
na ně přenésti. Také to jest pro opylení výhodno, že jehnědy jsou chabé, větrem 
velmi snadno uváděny v pohyb, a převislé, tak že pyl ze zralých prašníků se vy- 
sypávající, nebyl-li větrem hned odnesen, hromadí se na hřbetní straně šupin níže 
položených, jsa tam chráněn od zmoknutí. 
Plody jsou tobolky (f) obsahující četná semena na 2 nástěnných semenicích 
(186 B) jako u vrb; dozravše otvírají se dvěma chlopněmi, při čemž drobounká, 
lehounká semena (z), opatřená bílou vlnou, zanáší vítr daleko po krajině. 
Osyka jest jediný druh ze všech topolů, který se vyskytuje jako strom lesní. 
Měkké dříví její hodí se za palivo a na lehká prkna. 
185. Spodina listu osykového 
z mladého výstřelku, se žlázkami ž (trochu 
zvětš.). Dle Kernera. 
186 . Diagramy kvetu topole Černého: 
A kvetu prašnikového, B kvetu peští kového ; b listen. 
Otisky listů předvěkých druhů topolových vyskytují se již ve střední 
křídě, hlavně však v třetihorách a to zejména mnohotvárné listy topole pro- 
měnlivého (P. mutabilis), který jest skoro totožný s top. eufratským (P. 
euphratica L.), rostoucím dosud v sev. Africe a v Asii. 
Škůdců osyky i jiných druhů topolů 
jest velice mnoho: 
i. Z čeledi brouků, kteří jednak 
ožírají listy, jednak žijí jako larvy ve dřevě, 
187. Osykovník drsný s laiuou. 
náleží sem dle Leunise přes 6o druhů, 
z nichž ovšem většina navštěvuje také jiné 
stromy. Pro osyku nej význačnější jsou: 
a) Osykovník drsný (Saperda 
188. Osykovník obecný 
a se zvětš. larvou a,, která způsobila na větvi 
nádor n. 
Zobonosec topolový 
b ^zvětš.) a svinutý jím list v trubičku m. 
carcharias — obr. 187) — statný tesařik 
10 
