148 
Stříbrošedá plsť, kterouž spodní strana listů je pokryta, chrání listy před 
žhoucími paprsky slunečními, zamezujíc přílišné vypařování, čehož zde oproti osyce 
jest mnohem více zapotřebí, poněvadž listy, jsouce větrem uváděny v pohyb, 
obracejí spodní stranu vždy více méně ke slunci. 1 ) 
193. Topol černý; 
A větévka s listy a jehnědou pestíko\ou, B s pupeny, C s jehnědami prašnikovými ; F k\ čt prašnikový, 
h\ květ pestíkový s okvětím o a listenem b. 
Jehnědy, vyrůstající v březnu a dubnu ze žlutavých pupenů tence plstnatých, 
nelepkavých, mají kopinaté, prchavé šupiny (F) nestejně zubaté až skoro celo- 
krajné, brvité, barvy rezavé. O květech a plodech (f) platí vše, co uvedeno bylo 
při osyce, prašníky však i 2dílné blizny (l) jsou žluté. 
Roste v poříčích, vlhkých hájích a houštinách; často sázívá se též v sadech. 
O užitku, škůdcích a chorobách platí, co pověděno u osyky. 
3. Zřídka vyskytuje se u nás jihoevropský t. šedý (P. canescens Sm.), u 
Přešla sokora zvaný, jenž spojuje v sobě znaky obou druhů předcházejících, bývá 
též považován za jejich míšence (P. alba-tremula Wimm.). Má srdčitě okrouhlé, 
vykrajovaně zubaté, na líci tmavozelené, lesklé, na rubu tence šedop 1 sťnaté, 
posléze olysající listy s řapíky s boku smáčknutými, prostředně dlouhými (asi 
*) U osyky není třeba opatření proti slunci, mohou tudíž listy býti lysé. Pohy- 
bujíť í-e sice listy osykové i při zcela mírném vánku, ale majíce řapíky smáčknuty 
s boku, pohybují se hlavně jen v rovině čepele, tak že spodní strana zůstává od slunce 
namnoze stále odvrácena. 
