159 
Rod 2. OISío 1 (Alnus, Erle) má prašníkové květy s nepatrným 4dílným 
okvětím a 4 tyčinkami, jejichž prašníky jsou lysé jako u břízy; nahé květy pestíkové sedí 
po 2 v paždích 5laloěných, později zdřevnaťujících, vytrvalých listenů krátkých 
šištico vitých jehněd a dospívají v nažky bezkřídlé. — Roste u nás ve 4 druzích : 
listy na konci uťaté nebo vykrojené, 
v mládí lepkavé 
[ lepká 1. 
Olše 
jehnědy prašníkové 
i pestíkové na (spo- 
lečných) větévkách 
loňských .. , . 
listy na konci 
zašpičatělé nebo 
tupé a při tom : 
na rubu nasivělé; í 
šištice postranní kra- j v ,, 0 
tičce stopkaté, skoro i ‘ 
přisedlé 
po obou stranách 
zelené ; šištice ve- 
směs dosti dlouze 
stopkaté 
jehnědy prašníkové 11a konci loňských větví, pestíkové P° / y ] n / ^ 
straně těchto 11a letošních větvičkách \ ,X 
208. Olše lepká; 
A větévka listnatá koncem léta se zralými šišticemi f a nově založenými obojími 
jehnědatni ; B větévka s jehnědami v zimě, C na jaře: J jehnědy prašníkové, 
pestíkové; A květy prašníkové, B í kvítky pestíkové v paždi listenu b ; š, s t šupiny 
zralých sištic ; a, fí, y, 8 lištence ; z nažka. 
l ) České olše, rus. oJiBxa, pol. olsza, chorv. jelša, bulh. jel ha, atd. souvisí se 
stslov. jelnha, elsa a to prý s lat. alnus. 
