166 
hospodyním drahé mandle. V obchodech prodávané oříšky pocházejí však namnoze 
z jižní Evropy. 
Tvrdé, bílé, ohebné dřevo jest váženo zejména u košařů. 
Pro okrasu pěstuje se v sadech vedle jiných nejčastěji odrůda: 1 . krvavá 
(C. avellana var. atropurpurea), s tmavě nachovými listy. 
Z živočišných nepřátel lísky, jichž jest přes půl sta, jsou nejznámější: 
i. Dlouhonos lískový (Balaninus nucum L. — obr. 216 a), šedohnědý 
brouček z čeledi nosatců, asi 8 mm dlouhý, s tenkým noscem skoro téže délky 
jaké jest ostatní tělo. Červíkovitá larva jeho vyžirá zrna oříšků. 
2. Uzkošijník lískový 
(Apoderus coryli — obr. 2 1 6b), nosatec 
o krátkém nosci, 6-9 mm dlouhý, 
na spodu černý, na šíjovém štítě a 
217 . Roztoč lískový 
a nádory jím způsobené a, a x ; hnědé skvrny b a 
bělavý povlak b x způsobený houbou Phyllactinia 
gu t tata. 
218 . Líska tiubkovitá ; 
A list, B větévka s plody, f oříšek ; 
a praš nik. 
tečkovaných krovkách červený. Samičky svinují ožrané části listů v krátké 
trubičky, do nichž ukládají vajíčka. Žluté larvy, z vajíček se lihnoucí, ožírají pak 
vnitřek svinutých částí. 
3. Roztoč lískový (Phytoptus coryli — obr. 117 a) — znetvořuje mladé 
pupeny, tak že naduřují v kulaté puchýře (a) až 1 cm dlouhé, které později buď 
uschnou nebo někdy též vzrostou v krátké větévky se znetvořenými šupinami a 
listy (# L ). Keř těmito roztoči hojně navštívený nevytvořuje plodů. 
Z drobnohledných hub bývají nejčastější: 
1. Phyllactinia guttata Lév. — jež cizopasí v listech a způsobuje na 
jejich svrchní straně koncem léta hnědé skvrny (obr. 217 b), na rubu pak bělavé, moučnaté 
