-1-7-2 
(obr. 226 / 3 ) ; majíce 4 — 7dílné, žlutavé, brvité okvětí, obsahují 5 — 12 tyčinek 
s počátku zelenavých, později žlutých. Květy pestíkové (obr. 226 F 2 , F r a obr. 
224 B ) spočívají po 2 — 5 na úžlabních i konečných stopkách .(obr. 226 J u F t ) 
s počátku jen asi 1 cm dlouhých, později však. značně se- prodlužujících. Jsouce 
obaleny kolkolem číškou (/), mají nepatrné 61isté okvětí (o)' a spodní, 3pouzdrý 
semeník, obsahující v každém pouzdře 2 vajíčka a prodlužující se v jednoduchou 
čnělku rozeklanou ve 3 blizny. Semeník však vyvinuje se i s vajíčky hlavně až 
po opylení, před tím jest sotva znatelný. Také číška jest s počátku velice nedo- 
konalá, vzrůstajíc teprve při dalším rozvoji semeníku. 
Po opylení, jež děje se větrem, vyvine se ze semeníku zakrněním všech 
ostatních vajíček jednosemenný plod — žalud (obr. 226 B), který je s počátku 
úplně uzavřen v číšce, teprve ve druhé polovině července z číšky se „proklobe" 
a pak stále více z ní vyčnívá, tak že dozrav koncem září nebo začátkem října 
226. Dub letní neboli- křemelák ; 
A větévka s květy pestikovými J x a prašnikóvýnii 3s : ti větévka s dozrávajícími žaludy ; F dva kvítky prašníkové, 
F y tři kvítky pestíkové; F 2 kvítek pestíkový, F 3 týž podél přeříznul: í číška, o okvětí (zvětš.). 
— sedí v číšce sotva spodní svojí třetinou. Na vnější straně jest číška pokryta 
drobnými přitisklými šupinkami. Zralé žaludy spadají na zemi, ale číšky zůstá- 
vají ještě nějaký čas na stromě. 
Květy objevují se 11 a stromech 401etých, někdy teprve až 801etých. Opadá- 
vání listů počíná často již v říjnu, po prvních mrazech, ale na mladších větvích 
setrvají uschlé listy až do jara jako u buků a habrů. 1 
Dub letní daří se hlavně v nižších polohách. Rosta velice zvolna dosahuje 
stáří až několika set let a bývá pak i přes 40 m vysoký a v kmeni 2 — 3 m široký. 
Takových dubů velikánů, přečkavších několik století ba i tisíciletí jest po Evropě 
0 Proč zůstávají suché listy na dubech i v zimě a proč jsou chobotuatě vykrojeny, 
o tom vykládá následující pověst: Čert prosil kdysi Páuaboha, aby mu dovolil býti pánem 
lesa. Pánbůh svolil pod tou podmínkou, že smí vládu svoji nastoupit! až tehdy, kdy duby 
nebudou míti již nijakých listů. I musil čert čekatí celý podzim a celou zimu. Konečně 
spadly na jaře poslední uschlé listy s dubů a čert se těšil, že vládu nastoupí. Jediný však 
pohled na větve dubové poučil jej, že ani: tentokráte pánem lesa se nestane, poněvadž nové 
listy zatím počaly rašiti. I zaryl do nich zlostně své dráp}* a od té doby jsou prý listy 
dubové po krajích jako vyhlodané. 
