188 
dvěma listenci (a, p), které postranními okraji svými srůstajíce, tvoří okolo semeníku 
vejčitý obal s nezřetelně vroubkovaným okrajem. I zdá se. jakoby pestíkové květy 
měly dva květné obaly: kalich a korunu. Proto oddělují někteří botanikové (na př. 
Karsten) ořešák nejen od jeh n ěd o vitých, nýbrž i od bezkorunných a 
řadí jej v nejbližší příbuzenství s rostlinami šku m po v i tým i (Terebinthaceae, 
sv. II. str. 303). 
Plod jest peckovice se zelenou, později černající rubinou (slupkou), která se 
při uzrání nepravidelně trhá a pecka (ořech) z ní pak vypadává. Jsouc nad míru 
hořkou, slupka chrání vyvinující se nezralý plod od útoků většiny semenožravých 
živočichů. 
253. Rozbor květuv a plodu ořešáku královského ; 
F x prašnikový kvítek se strany, F t týž zhora: a, ft, b laloky šupinovitého listenu, / — 4 lístky okvětní. — K vrchol 
větévky s 2 květy pestíkovými ; /^kvítek pestíkový, F t týž podél přeříznut: 6 listen podpůrný, a, fi listence, o okvěti. 
— f peckovice s rubinou podél přeříznutou, f x ořech na příčném, na podélném řezu. 
Kromě 2 přehrádek pravých, jež — tvořeny jsouce zahnutými okraji plodolistů 
— vnikají daleko do středu a v dolní polovině spolu srůstají, přepažujíce plod ve 
2 polovice a tvoříce jakési sedlo, na němž semeno (jádro) spočívá, jest uvnitř 
ořechu ještě několik přehrádek nepravých, jimiž obě tlusté, veliké dělohy semenili 
rozdělují se v několik laloků. Při klíčení poltí se pecka v hřbetních švech plo- 
dolistů ve 2 chlopně, ale dělohy zůstávají pod zemí. 
Opylení děje se větrem. Je-li bezvětří, vysypává se pyl ze zralých prašníků 
na hřbetní, poněkud vydutou stranu níže položených listenů, setrvávaje zde až na- 
stane vítr, který jehnědami pohybuje a odnáší pak pyl na blizny. Zajímavo, že na 
některých stromech jsou květy 
prvoprašné, na jiných pr- 
v ob li zně (heterodichogamie). 
Ořešák jest domovem v 
Persii a Malé Asii, kde tvoří 
místy celé lesy. Ale ’ také na 
poloostrově balkánském, ze- 
jména v Řecku roste planě zá- 
roveň s platany. Jak z otisků 
listův i plodů možno souditi, 
byl v dobách třetihorních roz- 
šířen i v západní a střední 
Evropě, ale doba ledová za- 
tlačila jej daleko na východ. 
Od dávných časů sází se po 
vší téměř Evropě v sadech a stromořadích. Do střední Evropy dostal se, jak už 
jméno jeho o tom svědčí, z Itálie. 
Užitek jeho jest rozmanitý: Chutná semena (jádra) ořechů, obsahující přes 
50% jemného oleje, jenž se z nich také lisuje, jsou všeobecně známou pochoutkou. 
Nezralé plody se nakládají do cukru a jedí jako lahůdka; v kořalce naloženy dá- 
vají známý likér - ořechovku. 
254. Diagramy květu vlašského ořechu : 
A květu prašníkového, a, b laloky listenu, / — 4 lístky okvětní; 
B kv. pestíkového : b podpůrný listen, a, fi listence. 
