197 
Z čerstvých ran oddenku a lodyhy roní se bílé, hořké, jedovaté mléko, jehož 
užívalo se druhdy v lékařství a jímž dosud někde „ vypalují" bradavice. Rostlině 
jest toto mléko ochranou proti některým býložravým zvířatům; podivno však, že 
pestře zbarvené housenky lysaje pryšcového (Sphinx euphorbiae — obr. 262) 
mohou pryšec chvojkový ožírati, aniž si ublíží. 
Zmínky zasluhuje, že v mléce tohoto i jiných druhů pryšců obsažen jest 
kaučuk; u našich druhů jest ho však tak málo, že by se výroba jeho nevyplácela. 
Rostlina bývá často zachvácena rzí — prášilkou pryšcovou (Aecidium eu- 
phorbiae), která ji tak znetvořuje, že není k poznání: lodyhy se nerozvětvují, listy 
naduřují a květy se nevyvíjejí (obr. 263). Zanese-li vítr drobounké výtrusy prá- 
šilky pryšcové na hrách setý, vytvoří na jeho listech rez h r a ch ovo u (Uromyces 
pisi). Viz str. 349. ve sv. II. 
2. P. obecný (E. esula 1 L. — obr. 264) podobá 
se celkem druhu předch.jest však statnější, až přes l / 2 m 
vysoký a má lysé, nelesklé, dosti tenké, jasně žlutavě 
263. Pryšec chvojkový zne- 
tvořen prášilkou pryš- 
covou. 
264. Piyšec obecný ; 
A lodyha jalová, B hořejší část květonosné lodyhy před rozvitím 
květů, F podélný řez lichokvětem, f tobolka. 
zelené listy kopinaté nebo čárkovitě podlouhlé, ke spodu znenáhla 
súžené, ke špici širší nebo stejně široké. Listy na nemnohých jalových větévkách 
jsou jen o málo užší nežli na lodyze květonosné, nikdy ovšem tak úzké jako 
9 Od celt. esu = ostrý, vzhledem k ostrému mléku. 
