200 
v nížině polabské mezi Poděbrady a Mělníkem; také byl pozorován u Hodkovic 
blíže Liberce. Kvete v máji a červnu. 
Kořene užívalo se druhdy v lékařství. 
6. P. chlupatý (E. pilosa L., E. procera 1 M. B. - obr. 268) podobá se 
vnějškem druhu předch., jest však poněkud slabší, třebas dorůstal až i 1 m výšky. 
Nejsnáze se poznává dle podlouhlých až vejčitě kopinatých listů, které jsou zpředu 
drobně a hustě pilovité a ne-li po obou stranách, alespoň na rubu 
šedě chlupaté; posléze však listy více méně olysají. Vrcholík skládá se nej- 
častěji z 5 i více paprsků, které se rozvětvují podobně jako u p. bahenního a 
bývají spodnějšími, úžlabními vrcholíčky téměř přerůstány. Pod květensvím vy- 
růstají z úžlabí listů jalové, listnaté větévky. Zákrovky podobají se nejhořejším 
listům, jsouce ovšem značně menší; žluté nebo načervenalé žlázky jsou zaokrou- 
hleny, napříč vejčité. Tobolky (/), obsahující hladká, hnědá semena, jsou 
rozmanité: lysé nebo chlupaté a při tom hladké nebo bradavkaté. 
Roste v příkopech, ve světlých hájích, na výslunných, kamenitých místech a 
po krajích lesů v Čechách hlavně jen ve středním Polabí (Chlumec, Vys. Veselí, 
Rozďálovice, Dymokury, Poděbrady, Liblice, Kutná Hora), na Moravě porůznu v části 
jižní a střední, ve Slezsku v okolí Těšína. Kvete v dubnu a máji. 
') Lat. procerus = štíhlý, vysoký. 
