- 202 
9. P. Hranatý (E. angulata Jacq. — obr. 271) shoduje se celkem s p. slad- 
kým. Má však oddenek jen místy ztloustlý, často až hlízovitě naduřelý, ostatně 
jen asi tak tlustý jako lodyhu; jest útlejší, jen asi 1 - 2 dm vysoký; má lysou lodyhu (/) 
nahoře v ostré hrany rozbrázděnou, listy podlouhle vejčité, lysé nebo 
vespod pýřité, listeny zákrovků širší nebo asi tak široké jak dlouhé, zřetelně 
stopeěkaté, a podlouhle okrouhlé medové žlázky (F) s počátku zelenavě, později 
červenavě žluté; tobolky plodní jsou vždy lysé, ale ovšem posázeny bra- 
davkami. 
Roste na pokrajích lesů, ve stinných místech a křoviskách porůznu ve střední 
i jižní Moravě; v Cechách pouze v jižní části širšího okolí pražského (Radotín, 
Zbraslav, Štěchovice). Kvete v máji a červnu. 
10. P. plocholistý (E. platyphyllos 1 L. — obr. 272) jest oproti všem předch. 
druhům j ed n ol etý, vyrůstaje z vřetenovitého kořene jako většina druhů násle- 
dujících. Na přímé, až l / 2 m vysoké, lysé lodyze jsou 
v dolejší části listy opak vejčité, v krátký řapík 
súžené, výše opak kopinaté, oboje na přední 
271. Pryšec hranatý; 
F lichokvět, l kousek (zvětš.) lo- 
dyhy. 
272. Piyšec plocholistý ’ 
F lichokvět, f tobolka, L kousek lodyhy s listem. 
polovici po obvodě jemně pilovité (zřídka celokrajné), světle zelené, měkké, 
často dolů sehnuté (L). Vrcholík skládá se z 3 — 5 paprsků, které se rozvětvují nej- 
prve ve 2 — 4 (nejčastěji ve 3) větve a ty se rozdělují opět dále vidličnatě. Z paždí 
hořejších listů lodyžních vyrůstají též slabé větévky květonosné. Listy hlavního 
obalu podobají se listům lodyžním, žlutavě zelené listeny zákrovků jsou však 
) Slož. z řec. jiXazvg široký -J- (pvXhov — list. 
