225 
3. N. dvoukvětý (N. biflorus Curt.) — podobá se úplně n. bílému, za 
jehož odrůdu jej také někteří považují, má však stvoly 2květé. Roste planě v jižní 
Evropě. Kvete koncem dubna a v máji. 
4. N. vonný (N. odorus L.) — má žluté květy o veliké, zvonkovité ko- 
runce jako n. žlutý, avšak lib o vonné a obyčejně po 3—6 na témže stvolu. 
Jest domovem též v jižní Evropě. Kvete v týž čas jako předch. 
5. Taceta 1 (N. Tazetta L., die Tazette — obr. 300) — poznává se od nar- 
cisu bílého a dvoukvětého nejsnáze tím, že má na vrcholku stvolu větší počet 
stopkatých, libovonných květů ve 2 šroubelích, jež — vytvářejíce zdánlivý okolík — 
jsou s počátku zahaleny ve společném blanitém toulci. Trubka okvětní, asi 2 cm 
dlouhá, jest zelená, ušty bílé a pohárkovitá korunka žlutá. Jsou však také odrůdy 
s květy úplně bílými anebo úplně žlutými. 
Jest domovem v jižní Evropě, 
sev. Africe, Číně a Japanu. Kvetouc 
záhy na jaře, pěstuje se v četných 
odrůdách v zahradách, sklenících i ko- 
řenáčích. Největší oblibě těšily se 
tacety v 18. století u zahradníků 
hollandských, kteří jich vypěstili přes 
1 50 odrůd. Objeveny byly C lu s i e m 
r. 1565. v horách Gibraltarských. 
6. Žonkyla 2 (N. Jonquilla 2 L 
N. juncifolius 3 Salisb., die Jonquille) 
vyhání z hnědé, poměrně malé cibule 
tmavozelené, úzké, skoro oblé, 
žlabovité listy a štíhlý, jen asi 3 dm 
vysoký stvol s libovonnými, žlutými 
květy v počtu 3 — 6, tak že se kvě- 
tenstvím značně podobá tacetě. 
Pochází ze sev. Afriky a jižní 
Evropy, kdež byla od C 1 u s i a 
v touž dobu jako taceta objevena 
v okolí Cadixe a Sevilly. Poněvadž 
jest oproti zimě choulostivá, pěstuje 
se u nás hlavně jen ve sklenících a 
kořenáčích. Kvete záhy na jaře. 
Z cizozemských rodů ama- 
rylkovitých, pěstovaných nejčastěji 
pro okrasu, budtež pouze uvedeny: 
1. Zovnice neboli amarylka zlomocná (Amaryllis 4 belladonna 5 L., die 
Amaryllis — obr. 301) — má vejčitou, prudce jedovatou cibuli, ze které vyrůstá jedno- 
duchý, 5 — 7 dm vysoký stvol, zakončený okolikem 8 — 10 sličných, bělavě růžových, 
libovonných, nakloněných květů. Zvonkovité, nejčastěji trochu souměrné okvětí, připo- 
mínající okvětí bílých lilijí, skládá se ze 6 kopinatých lístků, které srůstají na spodu 
zp 
*) Zdrob. slovo vlašsk. tazza = hluboká miska, šálek, vzhledem ke tvaru květův. 
2 ) Má oblé listy jako některé druhy sítin (Juncus, vlašsk. giunco). 
3 ) Slož. z lat. juncus = sítina folius = list. 
4 ) Jméno krásné pastýřky, kterouž Vergilius opěvuje ve svých »Pastýřských 
ěvech«. Řec. á/Liagvooco = lesknu se. 
5 ) Cibule se rovnají jedovatostí r u lí k u (Atropa belladonnaK viz str. 250. ve sv. III. 
15 
