232 
1. Kosatec žlutý (Iris pseudacorus 1 L. — obr. 310) vyhání z tlustého 
oddenku, jímž jest upevněn v bahně, přímou, až přes 1 m vysokou, přioblou, více 
méně větevnatou lodyhu s dvouřadými, čárkovito-kopinatými, mečovitými listy. 
Jsouce k lodyze obráceny hranou (nikoli plochou), listy pochvami svými 
lodyhu sedlovitě objímají a jsouce i s ní tenkou vrstvičkou vosku poněkud ojíněny, 
nedopouštějí, aby k nim dešťová voda nebo rosa lnula. Rostlině jest to k nema- 
lému prospěchu, poněvadž se průduchy listů neucpávají a transpiraci se nikdy ne- 
překáží; rostouc ve vodě, přijímá zajisté kořenem stále mnoho vody, kterouž 
musí ovšem průduchy opět z větší části vypařiti. 
Veliké, úhledné, žluté květy jsou 
s počátku zahaleny v pochvatých, zele- 
ných listenech ; spočívajíce na konci 
lodyhy a její větví v počtu celkem 
1 — -5, skládají květenství zvané « vějí- 
řek". 2 Mají toto složení: 
Spodní, trojhranný, trojpouzdrý 
semeník (p), tvořený třemi plodolisty, 
nese na vrcholku čnělku (/), která se 
rozděluje ve tři lu pěnitá ramena 
(;/) rozeklaná na konci ve 2 špičaté 
laloky. Pod laloky vně jest po příčné, 
stříškovité řase — b 1 i z n ě* Lístků 
okvětních jest 6 a srůstají spolu na 
spodu v trubku ; tři vnější z nich (o), 
vejčité, nehetnaté, značně veliké ohýbají 
se dolů, ostatní 3 vnitřní {oj, kopinato- 
čárkovité, zcela malé — menší nežli 
lupenitá ramena čnělek — směřují 
vzhůru. Tyčinky jsou tři ; jsouce posta- 
veny proti vnějším lístkům okvětním, 
ukrývají se před deštěm pod lupe- 
nitými rameny čnělkovými. Plod jest 
trojpouzdrá, mnohosemenná tobolka (f) 
poltící se ve 3 chlopně. 
Opylení květů, které sice nevoní, 
ale obsahují v okvětní trubce hojnost 
medoviny, obstarávají hlavně čmeláci a 
některé mouchy. Posadivše se na sehuu- 
tý vnější lístek okvětní, zaměří sosákem, 
jak jim temnější kresba na spodině 
okvětního lístku ukazuje, do skuliny 
mezi tímto lístkem okvětním a čnělkou, 
jejíž blizny jsou postaveny zrovna nad 
skulinou. Jen touto cestou možno se totiž 
dostati k medovině. Při tom dotýkají se čmeláci chlupatým hřbetem té které blizny 
a otírají na ni pyl, jejž si byli v jiném květě na tělo nabrali. Potom, zvláště 
když vytahují sosák zpět, nabírají si z extrorsních zralých prašníků nový pyl 
na hřbet a přenášejí jej opět do jiného květu. Poněvadž blizna, kterouž hmyz 
vnikaje do květu vehnul poněkud dovnitř, při zpáteční cestě sosáku opět svojí 
vnitřní, opylení schopnou stranou jest ke své čnělce přitlačována, nemůže býti pylem 
‘) Složeno z řec. xpevdřjg = nepravý -j- axoQog = puškvorec, jemuž před rozkve- 
tením dosti se podobá a oddenky obou se zaměňují. 
2 ) Viz ve Slovn. tejminolog. ve sv. I. 
311 . Kosatec sibiřský ; 
A celkový pohled na rostlinu, B konec lodyhy s květy ; 
p semeník na přič přeříznut, f tobolka. 
