2. V. osmahlý (O. ustulata L. — obr. 335) zachovávaje se nedělenými 
kulovitými hlízkami, vyhání lodyhu 2 - 3 dm vysokou, porostlou podlouhlými 
listy, z nichž 2 — 3 horní jsou mnohem menší a korno uto v i té; nejhořejší část 
lodyhy (pod klasem květným) jest bezlistá. 
Drobné, medem zavánějící kvítky (F y T^j), vyrůstající v květnu a červnu 
z paždí blanovitých listenů (/;) skoro tak dlouhých jako semeníky (p) t 
skládají hustý, válcovitý klas. Mají okvětní lístky — skloněny v polokulatou 
lebku - tmavonachové (jako připálené), ale pysk bílý, nachově tečkovaný; 
zřídka jest celé okvětí bílé, jen lebka vně načervenalá. Pysk jest rozdělen ve 
3 ušty, z nichž prostřední jest nejdelší a na konci vykrojen. Ostruha (o) 
jest sehnutá a 3 — 4 krát kratší nežli semeník. 
Roste hojně na vlhkých, hor- 
ských lukách, keřnatých stráních a 
mezích. 
3. V. šírolistý neboli kukač- 
ka 1 (O. latifolia L. - obr. 336) 
má hlízky prstnatě dělené, 
lodyhu namnoze cévkovitě d u t o u, 
2 - 4 dm vysokou, se 4 — 6 kalně 
zelenými, na svrchní straně často 
černohnědě s kvrna tý mi listy, 2 
které od lodyhy obyčejně chabě o d- 
stávají; listy dolejší jsou vejčité 
nebo podlouhlé, obak súžené, 
t. j. od užšího spodu ke středu 
širší, pak opět užší až k ploché 
špičce; nejhořejší list jest kopinatý 
a dosahuje květného klasu. 
Květy (F) vyrůstají v máji a 
červnu v dosti hustém a krátkém 
klase z paždí trojžilných, by- 
linných, nejčastěji nachově na- 
běhlých listenů, z nichž alespoň 
dolejší bývají zdéli nebo delší květů. 
Mají 3 lístky okvětní (oba 
postranní vnitřní a střední vnější) 
skloněny v lebku, 2 postranní 
vnější od stálé a pysk 31aločný, 
s ostruhou (o) kratší nebo skoro 
zdéli semeníku, obrácenou dolů. 
Barva okvětních lístků jest světle 
nachová; na pysku jsou však 
tmavé skvrny. 
335. Vstavač osmahlý ; 
F květ se strany, b listen, p semeník, o ostruha ; F x květ 
zpředu. 
Roste hojně na vlhkých, úrodných lukách. 
l ) Srovn. rus. icy k a hkhhli cjie3 h, choř. kukovca, pol. zieziulka atd. »Slove 
také vstavač jiným jménem českým žežhulka, kukadka« (Matthioli, str. 311). 
*)0 skvrnách na listech vstavačů vykládá křesťan, báje toto: Když matka Boží pod 
křížem ukřižovaného svého syna ronila hořké slzy hluboké bolesti, kanuly na rostlinky 
vstavačů, které je v listech svých zadržovaly, aby nepadaly na zemi. Slzy byly však 
tak horké, že vypálily na listech tmavá místa. 
