261 
13- V. uzkolistý (O. angustifolia Reichb., O. Traunsteineri Sauter — obr. 
346) -• má hlízky prstnatě dělené, nejčastěji 2 dílné, štíhlou, uvnitř hutnou (řid- 
čeji cévkovitě dutou), \—2 dm vysokou lodyhu se 3 - 5 oddálenými, úzce kopina- 
tými, dolejší částí k lodyze přitisklými, neskvrnatými listy a nachovými 
květy v chudém klase. Nejhořejší list nedosahuje obyčejně až ku klasu. Trojžilné 
listeny dolejší přesahují květy; někdy jsou i hořejší listeny delší květů, tak že činí na 
vrcholku klasu chomáček. Z lístkův okvětních (F) jsou 3 skloněny v lebku, 
2 odstávají; temně skvrnatý, čtyřhrannou čarou znamenaný pysk ( c ) jest mělce vy- 
krojen ve 3 laloky, z nichž prostřední, nejmenší, jest více méně povytáhlý. Ostruha 
sahá něco málo přes polovici semeníku. 
Jsa v střední Evropě vůbec vzácný, byl pozorován u nás pouze na bařinatých 
lukách za rybníkem Světem u Třeboně, poprvé r. 1886 ' drem Jos. Velenovským. 
Kvete v máji a červnu. 
347 . Vstavač tiojzubý f 
F květ. 
348 . Vstavač bledý ; 
F květ se strany, F t zpředu, c lístky okvětní. 
14. V. trojzubý neboli strakatý (O. tridentata Scop., O. variegata All. — 
obr. 347) má hlízky nedělené, kulovaté nebo podlouhlé, listy vejčito-kopinaté, 
nejhořejší kornoutovitý, lodyhu 1 — 2 dm vysokou, v horní části bezlistou a 
světle nachové květy, vyrůstající z paždí jednožilných, blanovitých, přes polovici 
semeníku sahajících listenů, sestaveny v hustý, téměř kulatý klas. Lístky okvětní 
( F ), skloněny kromě pysku všecky v lebku, jsou vejčitokopinaté, přišpičatělé. Pysk 
rozděluje se ve 3 ušty, z nichž prostřední, růžový a nachově tečkovaný, jest 
největší a na konci srdčitě vykrojen. Ostruha sahá přes polovici se- 
meníku. 
Roste na lesních lukách a trávnicích pouze na několika místech na Mo- 
ravě a ve Slezsku. Na Moravě v Grygovském lese u Olomouce, v okolí Hranic, 
