- 266 — 
5 horních lístků okvětních jest skloněno v lebku a že ostruha jest docela 
krátká (jen asi do třetiny semeníku sahající). Ostatně má hlízky kořenové hlu- 
boce rozděleny v dlouhé, tenké díly, lodyhu pouze 15 -25 cm vysokou, listy do- 
lejší podlouhle vejěité, hořejší kopinaté a klas tenký, hustý. 
Roste na lukách, travnatých stráních a pastvinách vyšších hor: v Šumavě, 
horách Krušných, Krkonoších, Jeseníku a Beskydách. Dobou květu shoduje se 
s oběma předch. 
Pozn. Na Pradědu v Jeseníku pozorován byl mezi rodiči míšenec pětiprstky 
obecné a bledé (G. conopsea- albida), jejž někteří považují za samostatný druh 
— p. Schweinfurth ovou 1 (G. Schweinfurthii 1 Hegelm.). 
U Všetat byl pozorován míšenec p. obecné a nej vonnější (G. conopsea- 
odoratissima). 
Rod 5 . V oiM.oinin.íli: 2 * (Platanthera 8 , Breitkólbchen) má květy podobného 
složení jako vstavač, ale dolní pysk úzce čárko vitý, nejčastěji celokrajný, ostruhu 
dlouhou, nifovitou, držadélka stopkatých brylek nahá, v čas dospělosti z prašníku 
vyniklá, sedící na okraji blizny. Hlízky kořenové jsou prstnaté nebo mrkovité. 
Roste u nás ve 3 druzích : 
ostruha delší nežli 
semeník ; pysk na 
konci nedělený 
Vementiík: 
ostr. ku konci neztloustlá; 
pouzdra prašníková úzkou 
páskou oddělena, rovno- 
běžná 
bělokvětý 1. 
ostruha ku konci kyjovitě 
ztloustlá: pouzdra prašní- 
ková širokou, tříhrannou zelenokvě- 
páskou od sebe oddělena, tý 2. 
tudíž k sobě šikmo po- 
stavena 
ostruha 
zcela krátká, vakovitá; pysk na konci / 
rozeklán ve 3 zoubky t 
zelený 3. 
1. Vemenník bělokvětý (Platanthera solstitialis 4 Bonn., Pl. bifolia 5 * Reichb., 
Orchis* 5 montana 7 Schmidt-obr. 355) má u kořene 2 nedělené, podlouhlé, často 
mrkvovitě ztenčené hlízky, as 3 dm vysokou, na spodu pošvatou lodyhu, která 
kromě dvou (zřídka 3) velikých, podlouhle vejčitých, řapíkatých, skoro vstřícných 
listů spodních je ostatně porostlá listy nepatrnými, kopinatými, přisedlými. Bílé, 
poněkud nazelenalé květy (F, F x ) t rozvíjející se v červnu a červenci, tvoří 
řídký, dlouhý klas. Mají zkroucený, stopce podobný semeník, tři okvětní 
lístky (/, 4, 5) rozestálé, dva postranní (2, 3) poněkud k sobě skloněné a 
pysk (6) úzký, pentlicovitý, nedělený, protažený vzadu v teninkou ostruhu asi 
2krát tak dlouhou jako je semeník. Prašník přirůstá celým hřbetem ke sloupku; 
pouzdra jeho, oddělena od sebe úzkou páskou, leží rovnoběžně vedle sebe 
a každé obsahuje po jedné stopkaté brylce, jejíž držadélko v čas zralosti z pouzdra 
vyčnívá a sedí volně na hořejším okraji blizny (T^j). O tobolkách platí, co pově- 
děno bylo u vstavače. 
x ) Ku poctě Jiřího Schweinfurtha, cestovatele po Africe, jenž psal o lcvěteuě 
Aethiopska (r. 1867). 
2 ) » Krávy rády jsou 11a těch lukách, na kterých takové kvítí (rozuměj vstavači) roste« 
(Matthioli, str. 31 1). 
*) Slož. z řec. JiXarvg = široký ávftrjga = prašník. 
4 ) Kvete v době rovnodennosti (= solstitium). 
5 ) Lat. bifolius = dvoulistý. 
G ) Viz po m. 2 ) 11a str. 249. 
7 ) Lat. molitan us = horský. 
