285 
ze zlatožlutého, nachově kropenatého, pantof 1 í čkovi tě vydutého, velikého pysku 
a čtyř lístků kopinatých, hnědě nachových, odstávajících. Poněvadž však spodní 
lístek jest rozeklán ve 2 hroty, dlužno jej považovati za 2 lístky spolu srostlé. 
Tyčinky (a) jsou oproti všem rodům předch. dvě a zaujímajíce právě ta místa, 
kde u ostatních vstavačovitých bývají zákrsky (staminodia — obr. 382 a srovn. 
s obr. 330), přirůstají po stranách ke sloupku pod širokou bliznou (ji). Nad 
bliznou jest lupenitá patyčinka (m) a to zrovna v tom místě, které zaujímá u 
ostatních rodů jediný prašník. Pyl jest moučnatý, mazlavý, zcela volný, ani v te- 
írady neslepený. Tobolky otvírají se postranními skulinami jako u jiných vsta- 
vačovitých. 
Jsouce nápadně 
zbarveny a voníce me- 
dem, květy lákají k sobě 
drobné včelky z čeledi 
pískorypek (Andrena 
— obraz 383 C), které 
rády vyssávají šťavnaté 
chloupky, jimiž dno vy- 
dutého pysku (B) jest 
zarostlo. Vedou pak do 
pantoflíčkovité dutiny 
pysku 3 vchody : dva 
menší vzadu, vpravo a 
vlevo vedle sloupečku, 
třetí větší vpředu, před 
sloupečkem, jak na obr. 
383. označeno šipkami. 
Pískorypky volí vždy 
vchod přední, nejpoho- 
dlnější. Nabaživše se 
pobytu ve květě, chtějí 
z něho opět vylézti. Po- 
381. Střevičník; 
F podélný řez semeníkem p a středem kvetu : c kousek lístku okvětního, 
a prašník, n blizna, m patyčinka ; F 2 vnitřek květu (sloupek čnělky) zhora, 
F 3 zdola. 
382. Diagram kvetu 
střevičníku. 
něvadž však jsou okraje pysku tvořící přední vchod vehrnuty dovnitř, není jim 
možno dostati se z květu touž cestou, kterou se dostaly do květu. Po marných po- 
kusech odhodlají se tudíž, podlezše pod bliznou (ji), provléci se jedním otvorem 
zadním, při čemž nutně otírají si pyl ze zralého prašníku (a) právě v tom místě ke 
sloupku přirostlého na chlupaté tělo. Když pak navštíví nový květ, otírají v něm 
tento pyl o jeho bliznu (ji), pod kterou jest jim vždy podlézti, chtějí-li se zadními 
otvory z květu prodrati. 
Roste v hájích a na keřnatých, zvláště vápenitých stráních : v Cechách hlavně 
