-319 
Ze semen připravují se léky, jichž užívá se s prospěchem zejména v rheuma- 
tismu, vodnatelnosti a nemocech ledvin. 
Pozn. Někdy, zvláště v mokrých létech, opožďují se květy, rozvíjejíce se až na 
jaře; při tom bývají obyčejně slabší a mají užší okvětní cípy často zelenavé, hlu- 
boce od sebe oddělené. Někteří botanikové považují tyto odchylné formy, o nichž 
už v Matthiolo v ě Herbáři činí se zmínka 1 2 3 , za samostatný druh — o. jarní 
(C. vernale Hoífm., C. praecox Spenner). V Čechách byly pozorovány jarní formy 
ocúnu na př. podél Krušných hor od Chomutova po Teplici, u Litoměřic, v okolí 
Hořovic (r. 1901 u velikém množství u Hostomic učitelem K. Málkem), u Sloup- 
nice blíže Litomyšle i j.; na Moravě u Hranic, Vsetína a j.; ve Slezsku na úpatí 
Lysé hory, u Opavy atd. 
Rod 2. Kýchavice 
(Veratrum 8 , Germer, Niesswurz) má oproti 
ocúnu listnatou lodyhu zakončenu slo- 
žitým hroznem kvítků, jejichž okvětí jest 
hvězdovitě rozloženo, skládajíc se z líst- 
kův volných, ani dole spolu nesrostlých; 
semeníky jen nejdoleji spolu srostlé, za- 
končují se čnělkami oproti ocúnu poměrně 
krátkými. Vyskytuje se u nás ve 2 druzích: 
1. Kýchavice bílá (Veratrum al- 
bum L. p., V. Lobelianum 4 * Bernh. — obr. 
427) vyhání z krátkého, válcovitého, ne- 
článkovaného oddenku, porostlého tlustými 
kořínky a vláknitými zbytky loňských 
listův, růžici přízemních, elliptičných, ke 
konci súžených, celokrajných, obloukovitě 
žilkovaných listův a přímou, až 1 m vy- 
sokou, oblou, dutou, pýřitou lodyhu s listy 
podobnými, čím výše však užšími až 
kopinatými. Spodní listy lodyhu pochvatě 
objímají, hořejší jsou prostě přisedlé. 
Dosti úhledné, • zelenavě nebo žlu- 
tavě bílé květy (F), vyrůstající v červenci 
a srpnu z paždí drobných listenů, skládají 
konečný složitý hrozen. Mají hvězdo- 
vitě rozložené okvětí o 6 podlouhle ko- 
pinatých, zoubkovaných, střídavě poněkud 
menších a větších lístcích ve 2 kruzích, 
šest nitkami ke spodinám okvětních 
lístkův přirostlých tyčinek, jejichž praš- 
níky (a, aý) otvírají se na vrcholku je- 
427. Kýchavice bílá ; 
F podélný řez kveteni ; a, a t zralý a vypylený 
prašník. 
Jeníkově strhl si žák, sbírající před tím ocún, na bradě stroupek ; následek byl, že se mu 
udělala 11a tom místě hnisavá boule a dolní pysk nabubřev zatvrdl. Také jídlo, trhavše před 
tím ocún,^ neberme do rukou, pokud jsme si jich řádně neumyli. 
9 Čtemeť na str. 402. tohoto díla : » ... i to také neobyčejné jest při této bylině, 
že časem mimo svůj obyčejný květ, kterýž 11a podzim vynáší, ještě jiný polozelenalý 11a 
jaře z sebe vypquští«. 
2 ' Nazvána tak vzhledem k tomu, že prášek z umletého, sušeného oddenku nutí ku 
kýchání. Rusky slově HeMepnu;a nebo ínxoTKa, pol. ciemierzyca nebo kichawiec, 
chorv. čemerika nebo zdravinjak, kihavac, kiliavica. Srovn. pozn. *) na str. 39. 
ve sv. II. 
3 ) Z lat. v eráre = mluviti pravdu. Kýchueme-li při řeči, potvrzujeme tím prav- 
divost pronešených slov; srovn. pozn. předch. 
J ) Viz pozn. 11a str. 319., sv. III. 
