324 
Rod 1. Ivilije 1 (Lilium, 1 Lilie) má ólisté okvětí alespoň dole zvonkovité, 
poněkud srostlé, na nehtech uštů s medovou brázdou, prašníky přirostlé k nitkám 
středem hřbetní strany napříč a ěnělku s trojbokou, kyjovitou bliznou. Roste u nás 
planě pouze ve 2 druzích, ale četné cizozemské druhy pěstují se často pro okrasu 
v zahradách. 
květy 
barev 
žlutých 
nebo čer- 
vených 
květy 
převislé, 
s lístky 
okvětními 
nazpět 
ohrnu- 
tými 
spodnější listy lodyžní sestaveny 
do přeslenů 
všecky 
listy lo- 
dyžní 
střídavé 
listy travozelené; 
lístky okvětní jedno- 
barevné: šarlatově 
nebo rumělkové 
červené 
listy sivozelené ; 
lístky okv. červené, 
žlutě obroubené 
zlatohlavá 1. 
šarlatová ó. 
turbanová (i. 
lvi lij e 
květy přímé, nálev- 
kovité nebo zvon- 
kovité 
v paždícli hořejších j cibulkoiiosná 
listů sedí černé cibulky 1 2. 
v paždícli lodyžních 
listů není cibulek 
/ 
ohnivá 
i . 
květy čistě bílé { bílá 3. 
květy bílé, ale při tom červeně skvrnité a zdobené f ^ ^ ^ 
středním žlutým pruhem na každém okvětním lístku \ * 
1. Lilije zlatohlavá 2 3 (Lilium martagon L., Tůrkenbund — obr. 431) za- 
chovává se vejčitou cibulí, která, jsouc porostlá šupinami střechovitě se kryjícími, 
náleží mezi tak zv. cibule šupinaté, v rostlinstvu celkem vzácné. 4 Přímá, 
jednoduchá, až 1 m vysoká, nahoře kratičce chlupatá lodyha je porostlá krátce řapíka- 
tými, elliptičně kopinatými listy; v dolejší části lodyhy stojí listy ve dvou nebo 
ve třech více méně dokonalých, 3--8četných přeslenech, v hořejší části jsou však 
střídavé, přisedlé, čím výše tím menší, až přecházejí v listeny, z jejichž paždí vy- 
růstají obloukovitě sehnuté stopky zakončené velikým, převislým, vonným květern. 
Složení květů jest normální, takové, jak uvedeno ve znacích povšechných (str. 322). 
Okvětní lístky dole spolu srostlé, ve dvou trojčetných kruzích, barvy růžové, s na- 
chovými a hnědými skvrnami, jsou ohrnuty nazpět a mají dole na vnitřní straně 
středem se táhnoucí, 10- 15 mm dlouhou, krytou brázdu, ze které se roní medovina. 
Tyčinky, postavené před okvětní cípy, též ve 2 trojčetných kruzích, mají dlouhé 
tuhé nitky a na nich prašníky upevněné hřbetní stranou napříč (F). Svrchní, 
třemi plodolisty tvořený, trojpouzdrý semeník vybíhá v dlouhou ěnělku s kyjovitou 
bliznou; chovaje četná vajíčka, upevněná ve vnitřních úhlech pouzder, dospívá 
v mnohosemennou tobolku (/), která dozravši poltí se ve tři chlopně. 
Ačkoli jsou květy převislé, staví se zralé tobolky přímo, aby semena nevy- 
padla z nich všecka zrovna pod rostlinu mateřskou, nýbrž mohla býti větrem, 
který zralou rostlinou sem tam pohybuje, dále zanesena. 
Opylení obstarávají hlavně večerní motýlové, kteří jsou ku květům lákáni 
jednak vůní — za večera mnohem silnější nežli za dne - jednak medovinou. 
') Jménem lilium, řec. keígiov známy byly některé druhy těchto květin již ve 
starověku. 
2 ) U Mattliiola slově zlatohlávek, vlašsky corona di re (= koruna krá- 
lovská), vzhledem ke tvaru květův. Podobně zove se i v jiných řečech slovan., na př. 
pol. zíotoglo w, rus. 30 JioToro.iOBHnKí>, chorv. zlatoglav atd. 
3 ) Slož. z Mars = bůh války -J- cíycov = zápas, boj, poněvadž se druhdy věřilo, 
že vojínové, požijí-li cibule této byliny, zvítězí. 
4 ) Viz v slov. terminol. ve sv. I. pod heslem cibule. 
