327 
Jsouc u nás rostlinou nyní namnoze pouze zavlečenou, lilije cibulkonosná vyskytuje 
se pořídku a pomíjivě na lesnatých stráních, horských lukách a polích. Tak po- 
zorována byla na př. v háji u Sv. Prokopa blíže Prahy, u Opočna ve vých. Cechách, 
v horách Orličných, v panských sadech u Vsetína ve vých. Moravě i j. V lese 
»Vogeltenu« a v jeho okolí blíže Krumlova (v již. Cechách) jakož i na jižním a 
vých. úpatí Kladského Sněžníku zdá se býti samorostlou. Hojnější jest v údolích 
středních a severních Alp. — Pro krásný květ pěstuje se též často v zahradách. 
Z četných cizozemských druhů lilijí pěstovaných u nás pro okrasu bucltež 
uvedeny pouze : 
3. L. bílá (L. candidum L. — obr. 433) 
— má veliké, bělostné, zvláště za večera libo- 
vonné květy v konečném, chudém hroznu, roz- 
víjející se v červnu a červenci. Lístky zvonkovitě 
nálévkovitého okvětí se později srpovitě ohýbají 
do zadu, tyčinky mají 
žluté prašníky a 
čnělka je daleko pře- 
růstá. 
Náleží k nej- 
krásnějším květinám 
zahradním. Rostouc 
planě v jižní Evropě 
a v Asii, pěstuje se 
v našich zahradách 
teprve od 16. století. 
Ve své vlasti však byla oblíbena už v dobách 
nej dávnějších, jak souditi lze také z té okolnosti, 
že se o ní děje zmínka již v nejstarších 
básních perských a assyrských jakož i v žal- 
mech Šalomounových. Staří Rekové nazývali 
ji růží Héřinou, poněvadž prý vypučela 
z mléka, které skapalo na zemi z prsou bo- 
hyně H é r y, když kojíc Heraldea usnula. 
S počátku soupeřila lilije bílá — tak vypravuje 
se v řeckém bájesloví — svojí neposkvrněnou 
bělostí se samou bohyní krásy a lásky — 
Afrodytou. Závidíc jí toho a chtíc ji za- 
hanbiti, vložila Afrodyté do středu jejího bě- 
lostného okvětí žluté prašníky a ošklivou 
435 . Lilie šatlatová. 
čnělku. V křesťanství stala se lilije bílá symbolem čistoty a nevinnosti) maluje se 
proto na obrazy světic a světců, kteří těmito vzácnými vlastnostmi vynikli, jako na př. 
sv. Alfons, sv. Josef, sv. Filomena. 
4. L. zlatá (L. auratum Lindl. — obr. 434) má štíhlou lodyhu porostlou 
listy kopinatými, 5žilnými a velike květy bílé ; středem okvětních lístků táhne se 
však zlatožlutý proužek a vnitřní strana jest červeně kropenatá. Kvete od června 
do srpna. Jest domovem v Japanu. 
5. L. šarlatová (L. chalcedonicum L. — obr, 435) jest na lodyze porostlá 
listy čarkovitě kopinatými, ižilnými, travozelenými, k ose více méně přitisklými. 
