rol ní o. 
mladé cibulky ve slup- 
kách loňské cibule o- 
balené 
listy lodyžuí isou posu- 
nut}' až pod květenství, 
ostatuě jest lodyha bez- 
listá 
listy přízemní 2 ; lodyha 
(nahoře) a stopky květ- 
ní pýřité 
list přízemní jeden; lo- 
dyha i stopky květní 
lvsé 
nej menší 4 . 
listy lodyžní json v různých výškách 11a lodyze, J , _ 
která bývá zakončena nejčastěji pouze 1 k včteni j neslij o. 
1 . Křivatec žlutý (Gagea lutea Schult., G. silvatica Pers. — obr. 442) má 
na spodu přímou cibuli (fí) obalenu starými vyssátými slupinami. Z té vyrůstá 
na jaře jediný, kopinato-čárkovitý, plochý, na konci káp ovitý list a vedle 
něho jednoduchá lodyha 15 -25 cm vysoká, nesoucí 11 a vrcholku 4 — 7 nestejně 
dlouze stopkalých květů v okolíkovitém, z chudých šroubelů složeném vrcholíku, 
podepřeném dvěma menšími listy. Stopky květní jsou lysé a květy tohoto 
/'plod, z semeno. 
složení (F): šest podlouhlých, pří- 
tupých lístkův okvětních ve dvou troj- 
četných kruzích, uvnitř žlutých, vně zele- 
ných, 6 tyčinek, jejichž prašníky oproti 
prašníkům rodu násled. jsou přímé, 
přirůstajíce k nitkám svými spodinami, a 
svrchní semeník s jednoduchou čněl- 
kou, zakončenou nezřetelně trojlaločnou 
bliznou. Trojpouzdrá, třemi chlopněmi 
pukající tobolka (/) obsahuje v každém 
pouzdře 1 - 6 semen (z). 
^ podélný řez cibulí křivatce žlutého, 
Z? cibulemi křivatce lučního; vysvětlení 
viz v textu. 
Opylení jest s počátku xenogamické a obstarává je hmyz, který vyssává ze 
spodiny květu medovinu. Později zúrodňují se blizny též autogamií. Za špatného 
počasí se květy ani nerozvíjejí a opylují se kleistogamicky. 
Složení cibule, kterouž rostlina se zachovává, znázorňnuje obr. 443 A, jímž 
zobrazen jest podélný řez podzemní částí křivatce žlutého, jak se jeví v době 
květu. Vyssátá, svraskalá část c s roztrhanými slupinami j a odumírajícím podci- 
bulím k náležela generaci loňské. Letošní rostlině náleží květonosná lodyha h ) ci- 
bule zastoupena dužnatou šupinou š a jediný list /, jehož blanitá pochva spodinu 
