341 
5. S. pyrenejský (O. pyrenaicum L. — obr. 453) vyhání z vejčité cibule 
sivé, čárkovité, žlábkovitě prohnuté, v dolejší části pošvatě se objímající listy a přímou, 
až 1 m vysokou lodyhu s podobnými listy jako jsou přízemní, zakončenou prodlou- 
ženým bohatým hroznem zelenavě nebo žlutavě bílých květů. Přízemní listy bývají 
však v čas květu obyčejně již uvadlé. Okvětní lístky jsou čárko vito-podlouhlé, hvěz- 
dovitě rozložené, nitky tyčinek (a) kopinaté, bezzubé, stopky květní s počátku od- 
stálé, později však i s tobolkami (/) k ose hroznu více méně přitisklé. Vejčitě ko- 
pinaté listeny, kratší nežli stopky květní, sužují se znenáhla v hrot. 
Roste pořídku na polích a trávnících pouze ve vých. Moravě, na př. u Brus- 
ného a Chomýže mezi Holešovem a Bystřici, na Svinci u Nov. Jičína, u Čaputského 
dvora u Hranic. Také se pěstuje někdy v zahradách na stinných místech pro okrasu. 
Kvete oproti předch. druhům až v červenci. 
6. S. ho mol ovitý (O. narbonense L. — obr. 454) shoduje se v bohatém 
hroznovítém květenství, ve květech hvězdovitě rozložených, v bezzubých nitkách ty- 
činek a v době květu s druhem předch. Má však žlabovité listy (Z) zelené, lo- 
dyhu pouze 2 — 5 dm vysokou, vejčité listeny náhle v tenounkou špičku súžené 
a okvětní lístky bílé, se zelenou hřbetní páskou. Po odkvetení přikládají se stopky 
plodní více méně k ose hroznu, který v době květu byl homolovitý, anyt květy 
spodní mají mnohem delší a odstálejší stopky nežli květy hořejší. 
Patře květeně jihoevropské a jsa pěstován někdy pro okrasu v květnících 
uvádí se též z lesa u Nov. mlýnů na Dyji v j. Moravě. Dle Formánka však 
rostliny v těch místech rostoucí a za s. homolovitý omylem vydávané nejsou prý 
leč modřenec tenkokvětý (Muscari tenuiflorum Tausch — viz str. 360). 
Rod 7 . I^adoňka 1 (Scilla 2 , Blaustern) shoduje se ve květech s rodem 
předch. až na to, že má okvětí zpravidla jnodré, namnoze (ač často dosti pozdě) 
opadavé a tyčinky ke spodině jeho lístků přirostlé; semena jsou okrouhlá, řidčeji 
podlouhlá. - Roste u nás planě pouze v jediném druhu; z cizích druhů, pěsto- 
vaných v zahradách pro okrasu, vyskytují se však dva zplaněle, ba i zdomácněle. 
z cibule vyrůstají namnoze jen ( 
2 listy, řidčeji 3; pod květy { dvoulistá 1. 
není zpravidla listenů 1 
z cibule vyrůstá obyčejně ně- 
kolik (3 i více) listů ; pod květ)* 
jsou alespoň šupinovité listeny 
květy přímé, v hroznu více- 
květém 
J příjem n á 2. 
květy nící, jednotlivě konečné 
nebo po 2 — 3 11a vrcholku 
stvolu 
j nící 3. 
1. Ladonka dvoulistá (Scilla bifolia L. — obr. 455) vyhání z vejčité 
cibule nejčastěji jen 2, řidčeji tři široce čárkovité, žlábkovitě prohnuté, na konci 
trochu kápovité, více méně zpět ohnuté listy a mezi nimi jednoduchý, 1-2 dm 
vysoký, oblý, spodinou listův až do polou objatý stvol, zakončený řídkým, 2 — 12 - 
květým, v ijan ovitým hroznem; poněvadž dolejší kvítky mívají mnohem delší 
stopky nežli kvítky hořejší, nabývá květenství často rázu diocholíkovitého. Listeny 
pod květy obyčejně chybějí nebo jsou zakrnělé. Přímé kvítky mají ólisté, modré, 
zřídka bílé nebo růžové okvětí, 6 tyčinek (a) s modrošedými, napříč položenými 
prašníky, přirostlých nitkami ke spodinám okvětních lístkův (o), a svrchní semeník 
s jednoduchou ěnělkou. Plod jest Špouzdrá, ve 3 chlopně pukající tobolka (f) } obsa- 
hující okrouhlá semena {z, z t ), každé s bílým přívěskem. 
*) Utvořeno jako chorv. lužanja dle stanoviště (lada), 11a němž nejradějí roste. 
Rusky slově npo.vhcKa. 
-) Jménem oxiAlrj zvali staří Řekové mořskou cibuli (str. 344). 
