357 
Škůdců z říše živočišné cibule obecná a její příbuzné nemají mnoho a pokud 
na nich některý hmyz žije, neobjevuje se nikdy v takové míře, aby ohrožoval úrodu. 
Zato trpí častěji cizopasnými drobnohlednými houbami, z nichž budtež 
uvedeny alespoň tyto : 
Kvasinka cibulová (Saccharomyces Allii Sorokin — obr. 476 A) — řádí 
ve vnitřních vrstvách (a) cibulí, zaviňujíc jejich hnilobu. 
Rez bílá (Bacteryosis) — zachvacuje i vnější vrstvy cibulí a znetvořuje je. 
Plíseň šedá (Botrytis cana Pers. — obr. 476 B) — cizopasí ve vnějších 
vrstvách cibulí a pokrývá posléze zachvácená místa zelenavě šedým, hustým, plís- 
ňovitým povlakem. 
17. Cibule zimní neboli sečka 2 (A. fistulosum 1 L., Winterzwiebel — obr. 
477) shoduje se v rouro vitých listech, dutých lodyhách, kulovatém, bohatém kvě- 
tenství a době květu s 
cibulí obecnou, má 
však vejčitou cibuli oby- 
čejně z hora nesmáč- 
knutou, lodyhu 
teprve asi uprostřed 
poněkud nadmutou, nitky 
tyčinek — které jsou delší 
nežli bělavě zelené, m á- 
z dři té okvětí (. F) — 
vesměs nerozšířené 
(bez postranních zoubků) 
a stopky květní jen asi 
4krát tak dlouhé j ak okvětí 
— kdežto u c. kuchyň- 
ské jsou stopky až Skrát 
delší nežli okvětí. 
Tohoto druhu staro- 
věcí národové neznali. 
Dostalaf se sečka do 
Evropy teprve ve středo- 
věku přes Rusko z krajin 
kolem jezera Baikalského. 
Poněvadž vydrží i v zi- 
mě pod širým nebem 
a má jemnější chuf nežli 
vnaf dosti oblíbena. 
476. Choroby 
A kvasinka cibulová 
cibule kuchyňské'. 
B plíseň šedá. 
cibule obecná, jest v kuchyňských zahradách zvláště pro 
18. Česnek 3 kuchyňský (A. sativum L., Knoblauch -- obr. 478) má cibuli 
obyčejně složitou, anyf pupeny, sedící v paždích vyživovacích šupin, vyvinují se 
záhy v podlouhlé, « pazourko vité" pacibulky neboli w stroužky, spárky". Jsouce zaoba- 
leny do bělavých slupek, cibule česneku obsahují ostrou, odporně páchnoucí látku 
téhož významu pro rostlinu, jak uvedeno u cibule obecné (str. 356). Ploché (nikoli 
rourovité) listy jsou ž 1 á b k o v i t ě p r o h n u t y, tak že po nich dešťová voda dobře stéká 
k lodyze a po lodyze ke kořenům, jež u tohoto druhu vnikají zvláště hluboko do 
země. Lodyha až 1 m vysoká jest oblá, nenafouklá, zakončena dosti chudým oko- 
líkem špinavě bílých kvítků, při jejichž spodině bývají obyčejně rozmnožovací 
cibulky. Před rozvitím jest okolík chráněn káp o vitým, v dlouhý zoban 
*) Lat. fistulosus = trubkovitý, vzhledem k lodyhám. — 2 ) Srovn. pozn ž ) na str. 354. 
3 ) Souvisí se slovesem česati, vzhledem k cibulím, jež možno rozděliti (rozčísnouti) 
v několik pacibulek (stroužků). 
