370 
n até listy sestaveny jsou na hranaté, dole často červeně tečkované lodyze do 3 — 7- 
četných přeslenů. Bílé, poměrně malé kvítky vyrůstají z paždí listů na převislých 
stopkách, které se většinou vidličnatě dělí a jsou tudíž 2květé; zřídka bývají stopky 
jednokvěté nebo trojkvěté. Bobule zrajíce zfialoví a visí později na lodyze 
obyčejně bezlisté, anyf listy zatím opadaly. 
Roste ve stinných lesích a křovištích hornatějších poloh. Kvete v ěervnu a 
červenci. 
Rod ió. obecný neboli špargL (Asparagus 1 2 3 officinalis L. ; 
Spargel — obr. 496) má krátký, jako prst tlustý, 
496. Chřest obecný ; 
A oddenek s dužnatými puky; B část kvštonosné lodyhy; C vě- 
tévka s plody; N svazeček pavětviček k, vyrůstající z paždí šupi- 
novitého listu l.—K znázornění svazečku pavětviček s kvítky F. — 
F l rozříznutý květ prašníkový, F 1 květ pestíkový. 
silnými kořínky porostlý odde- 
nek (A), z něhož na jaře vyrážejí 
dužnaté, šupinaté puky, vzrů- 
stající později v přímé, až přes 
1 m vysoké, větevnaté lodyhy 
(B). Listy jsou zastoupeny 
drobnými šup i n ka mi (JV 
/), jež snadno přehlédneme. 
Z paždí šupinek vyrůstá po 
svazečku nitkovitých pavětvi- 
ček (h) a po 1 - 2 kvítcích. Pa vě- 
tvičky, mylně za listy považo- 
vané, skládají v každém svaze- 
ěku dva vijany, jak schemati- 
cky znázorněno na obr. 496 K. 
Poměrně drobné, žlutavě zelené 
kvítky (TV), objevující se v 
červnu a červenci a spočívající 
na převislých, článkovaně ko- 
lénkatých stopkách, mají válco- 
vitě zvonkovité, hluboce 6dílné 
okvětí, 6 volných tyčinek a 
svrchní semeník s 3klanou 
čnělkou (/j F 2 ). 
Zakrněním jednoho pohlaví 
jsou květy dvojdomě: Na 
některých rostlinách s okvě- 
tím asi 6 mm dlouhým, s do- 
konale vyvinutými tyčinkami, 
ale zakrnělým, jalovým seme- 
níkem (FJ; na jiných s o- 
květím asi o polovici menším, 
dokonalým semeníkem, ale ne- 
dokonalými, jalovými tyčinka- 
mi (F 2 ). Nicméně vyskytují se 
též květy více méně dokonale 
obojaké a to buď na rostli- 
nách zvláštních nebo na rost- 
linách prašníkových, po pří- 
padě pestíkových. 
1 ) Dříve slul a dosud někde slově hromovým kořením. »H romové kořenie 
aneb říkají chřest« (Jungm). Chřestati anebo chřest dělati znamená dle Jung- 
nřanna tolik jako rachotit i. 
2 ) Od řec. ojiaoyáco = pučím, s předrážkou sesilující slabiky a. 
3 ) Utvořeno dle předch. 
