- 376 - 
6 tyčinek a svrchní semeník s nitkovitou čnělkou, dospívající v podlouhlou, mnoho- 
semennou tobolku. 
Jest domovem v Japanu a Číně. Pěstuje se ještě s několika jinými druhy, na 
př. f. vejčitou neboli modrokvětou (F. ovata Spr., Hostia coerulea Tratt.), 
spíše pro pěkné listy nežli pro květy, které brzy pomíjejí. Kvete v červnu. 
4. Kopíčko 1 žluté neboli asfodyl 2 (Asphodelus 2 luteus L., Asphodeline 
lutea Reichb., der Affodill, Asphodil, Aronsstab — obr. 506) má svazčitý kořen 
o hlízovitě naduřelých větvích, z něhož vyrůstají úzce čárkovité listy a přímá, 
6 — 10 dm vysoká, jednoduchá lodyha, pokryta až pod samé květenství objímavými, 
rozšířenými pochvami úzce čárkovitých listů. Květy skládají hustý, konečný hrozen. 
Mají hluboce ódílné, žluté, 
vonné okvětí, 6 tyčinek {F, 
s nitkami obloukovitě 
prohnutými, na spodu roz- 
šířenými a svrchní semeník, 
z něhož dozrává trojpouzdrá 
tobolka (/). 
Rostouc planě na po- 
břežních skalách jižní Ev- 
ropy, vydrží i u nás jako 
okrasná květina pod širým 
nebem. Kvete v červnu a 
červenci. 
Vedle něho pěstuje 
se někdy v sadech též k. 
větevnaté (Asph. ramosus 
L.), s kořeny vřetenovitě 
ztloustlými, přízemními listy 
mečovitými, lodyhami na- 
mnoze větvitými, bezlistými 
a květy bílými. 
5. Kalokvět oko- 
ličnatý (Agapanthus 3 um- 
505 . Funkie srdčitá. bellatus Herit., Crinum afri- 
canum L., Schmucklilie, 
Liebesblume — obr. 507) jest 
vytrvalá bylina vyhánějící z hlízovitého oddenku růžici čárkovitých, 2 — 3 dm dlouhých 
listů a ze středu jejího bezlistý, 4 — 6 dm vysoký stvol, ukončený bohatým okolikem 
krásně modrých květů. Trubkovitě zvonkovité okvětí jest asi do polovice rozekláno 
Tento druh, rostoucí 
v jižní Evropě planě, sázeli 
starověcí Rekové a Římané 
na hroby na znamení smutku, 
domnívavše se, že nebožtíci 
zdužnělé kořeny pojídají. 
x ) Srovn. chorv. kraljevo kop je, pol. berlo. 
2 ) Jménem áocpódeXoq zvali tento rod rostlinný již staří Řekové. Slož. z řec. a (sesilu- 
jící předpona) -f- acpóvbvXoš = hlíza, vzhledem k jedlým, hlízovitě naduřelým kořenům 
kop. větevnatého (Asph. ramosus), jejž Řekové sázeli na hroby, aby prý nebožtíci měli 
co iísti. 
3 ) Slož. z řec. áyájir] = láska -|- av&og = květ. 
