391 
Roste hojně v bažinách, na vlhkých lukách a v příkopech, kvetouc v čer- 
venci a srpnu. 
Ze stéblovitých lodyh pletou místy rohože, košíčky a různé košařské drob- 
nůstky. 
2. S. klubkatá (J. conglomeratus L., J. Leersii 1 Marsson - - obr. 528) po- 
dobá se tak velice druhu předch., že ji někteří botanikové s ní spojují v jediný 
druh — s. obecnou neboli hladkou (J. communis E. Meyer, J. laevis Wallr.). 
527. Sítina rozkladiiá ‘ 
L lodyha, B listen přerůstající květenství ; Z., 
kousek lodyhy, na němž viděti též dřeň ; F květ, 
b listenec ; f tobolka, táž zralá. 
528. Sítina hlub kata ; 
L kousek lodyhy, na niž viděti 
též dřeň; F květ, f zralá tobolka, 
f v táž nezralá. 
Má lodyhy našedivčlé, jemně ale vynikle pruhované, květenství obyčejně 
strboulovitě stažené a tobolky f) na vrcholku tupé, nevtisklé, 
uprostřed s malou bradavičkou. 
Roste na podobných stanovištích a kvete v touž dobu jako předch., se kte- 
rouž patří k druhům u nás nejrozšířenějším. 
3. S. sivá (J. glaucus Ehrh. — obr. 529) podobá se vnějškem též s. roz- 
k lad i té, od níž poznává se hlavně tím, že má pochvy na spodu lodyh lesklé, 
1 ) Ku poctě J. D. Keers-a, lékárníka a botanika v Herborně; j r. 1774- 
