400 
15. S. rybničná (J. tenageia 1 Ehrh., Tenageia 1 Vaillantii 2 Thuill. - obr. 
541] vyhání z jednoletého, svazčitého kořene tenké, skoro štětinovité, po- 
měrně krátké listy a jednu nebo několik útlých, přioblých, 1 —2 dm vysokých 
lodyh, které již asi od polovice se rozvětvují v kružel dlouhých, nitko vitých větví. 
Drobné kvítky ( F), spočívající jednotlivě na větvích kružele, jsou od sebe od 
dáleny. Podlouhle kopinaté, tupounce hrotité lístky okvětní jsou vesměs asi stejné, 
temnohnědé, se zeleným středním pruhem a obyčejně tak dlouhé nebo jen 
málo delší nežli 3pouzdrá, kulovatá, velmi tupá, kaštanově hnědá tobolka (/). 
Roste nejraději na vlhkých písčinách, zvláště u rybníků, v Čechách zejména 
v Karlovarsko-Tepelsku, Plzeňsku a Budějovicko-Třeboňsku, na Moravě v Hra- 
ió. Na vlhkých rolích u Chaber 
(sev. od Prahy), poprvé prof. J. Dědeč- 
kem, později též jinými u Bolehošti 
blíže Opočna a u Chebu, byla pozorována 
ve střední Evropě celkem vzácná, velmi 
roztroušená a pomíjivá s. kulatcplodá 
(J. sphaerocarpus 3 Nees - obr. 542 ), 
od předch. druhu hlavně jen tím se lišící, 
že má kopinaté, špičaté lístky okvětní 
(F) zelenavé, vnější o něco delší 
než vnitřní, a kulovaté, bledavé 
nebo nahnědlé tobolky (/) vždy o 
něco kratší nežli okvětí. Kvete v červnu 
a červenci. 
17. S. žabí 4 (J. bufonius 4 L. - obr. 
743) jest jako oba druhy předch. bylina 
jednoletá, se svazčitým kořenem, 
z něhož vyrůstají tenké, skoro nitkovité, 
1 — 2 dm dlouhé, přímé nebo vystoupavé, 
namnoze hustý trs vytvářející lodyhy 
s čárkovitými, téměř štětinatými listy. Již 
asi nad dolní polovicí, někdy ještě níže 
rozvětvují se lodyhy v kružel dlouhých, 
namnoze přímých větví, na nichž spo- 
čívají jednotlivé kvítky, od sebe 
namnoze značně oddálené. Nejspodnější 
květy jsou podepřeny listeny čárkovitými, 
podobnými listům lodyžním, hořejší však 
listeny krátkými, vejčitými. S morfologi- 
ckého stanoviska dlužno jednotlivé větve 
kružele považovati za srpky. Kopinaté, 
špičaté lístky okvětní (F) jsou bělavé, se zeleným středním pruhem, 
vnější delší než vnitřní, všecky pak přesahují podlouhlou, tupou, zelenavě 
nahnědlou, později červenohnědou, trojpouzdrou tobolku (/). Tyčinek jest 6 a 
čnělka poměrně krátká. 
Opylení děje se podobně jako u jiných druhů (viz str. 390), ale vedle nor- 
málních květů byly též pozorovány, zvláště na vrcholcích os, kvítky o třech 
prašnících, nikdy se nerozvírající - kleistogamické. 
L \ Od řec. révayog = brod, mělčina, vzhledem k stanovišti, na němž nejraději roste. 
2 ) Viz pozn. *) na str. 76 ve sv. II. 
3 ) Slož. z řec. o<paTga koule -j- xagjióg = plod. 
4 ) Roste nejraději ve vlhkých místech, na nichž se též rády zdržují ropuchy 
(= bufo). 
nicku. Kvete v měsících letních. 
544. Sítina troj klaná ; 
L kousek lodyhy se spodinami listův a brvitými 
jazýčky ; F květ, F t týž ze spodu ; f plod 
s listenci b. 
