— 403 
že jsou velice pohyblivé. Střed kvítku zaujímá svrchní semeník (j), kterýž, tvořen 
jsa jediným plodolistem, jest jednopouzdrý a jednovaječný (obr. 546) ; z vrcholku 
jeho vyrůstají dvě pérovité, řidčeji štětičkovité blizny. 
Plody jsou obilky (caryopsis), t. j. nažky obalené tenkým oplodím. Do- 
zravše buď z pluch vypadnou, nejsouce s nimi nikterak srostlé — obilky nahé, 
na př. u pšenice a žita; anebo jsouce pluchami těsně obaleny a s nimi srostlé, 
nemohou z nich vypadnouti — obilky okoralé, na př. u ječmene a ovsa. 
Vždy však obsahují obilky mnoho moučnatého bí lku a na spodu vnější strany 
malý klíček. 
Opylení děje se nejčastěji xenogamicky větrem, ač ani autogamie a 
geitonogamie nejsou vyloučeny a bez výsledku. Opylení xenogamické podporováno 
jest hlavně tím, že zralé prašníky, visíce na teninkých, dlouhých nitkách, i slabým 
vánkem jsou uváděny v pohyb, pyl vysypávajíce, a že veliké, pérovité blizny tento 
pyl snadno zachytí. Doba rozkvětu u jednotlivých kvítků - nikoli ovšem u celého 
květenství — jest zpravidla efer měrní, t. j. započne a skončí se téhož dne, 
netrvajíc často déle nežli několik hodin, ba někdy ani celou hodinu. Následkem 
tlaku, který vykonávají na 
pluchy okvětní šupinky (lo- 
diculae) naduřujíce vlhko- 
stí, rozevrou se pluchy a 
pérovité blizny jakož i ty- 
činky, jejichž nitky v něko- 
lika takřka minutách značně 
546. Diagram kvetu trav ; 
g plucha, g 1 pluška ; o zákrsky po 
okvětí. 
se prodlouží, po stranách jejich vyniknou. Děje se tak u většiny trav v hodinách 
ranních, kdy následkem změny v teplotě vzduchu přírodou vane zpravidla slabý 
větřík. Setrvavše krátkou dobu, často jen x / 4 — x / 2 hodiny rozevřeny, pluchy se 
opět zavírají a více se již nikdy neotevrou. Jen u několika druhů trav otvírají se 
pluchy ještě po druhé nebo i po třetí v témž dnu. U oněch trav, jejichž kvítky 
okvětních šupin úplně pohřešují, nerozvírají se pluchy vůbec a tyčinky i blizny 
vyčuhují pak úzkými skulinami. 
Trávy náležejí k rostlinám pro lidstvo nejdůležitějším, poněvadž obilky jejich 
skýtají mouku na denní chléb, různé pečivo a jiné pokrmy, a stébla čerstvá i su- 
šená (seno, sláma) jsou hlavní pící domácím zvířatům. Proto pěstují se některé 
rody trav od nepamětných dob dílem na polích (u nás zejména žito, ječmen, 
pšenice, oves, jinde kukuřice, rýže, cukrovník i j.), dílem na lukách. Nezabírajíce 
při svém štíhlém vzrůstu mnoho místa a vytvářejíce hojnost plodů (zrní), trávy 
jsou pro polní hospodářství jako stvořeny. Bez obilin a lučních travin nelze si 
polní hospodářství ani mysliti. 
26* 
