422 
3. Sněť hladká (Tilletia laevis Kůhn) shoduje se ve všem s druhem předch. 
až na to, že výtrusy její — pozorovány v drobnohledu — jsou na povrchu 
hladké, kdežto u s. mazlavé jsou síťkované svraskalé (obr. 569 s). 
4. Vedle rzi obilné (Puccinia graminis Pers.), o níž zevrubněji pojednáno 
mezi chorobami žita (obr. 562), vyskytuje se velmi často rez pravá (Puccinia 
rubigo vera Wint., Pucc. straminis Fuck. — obr. 570), vytvářející zvláště na listech 
a plevách drobné, žlutorezavé, později v létě tmavé skvrny, čímž listy žloutnou 
a posléze odumírají. Prodělávajíc podobnou rodozměnu jako rez obilná, potřebuje 
k úplnému svému vývoji kromě pšenice (po případě jiné trávy) ještě nějaké rostliny 
drsnolisté, na př. prliny, pilátu, hadince a pod. ( C m). 
571 . Pšenice naduřelá A ; 
p pleva, z, z , zrno z předu a ze zadu; 
B pšenice tvrdá . 
572 . Spalda neboli samopše ; 
A osinatá, B bezosinná ; K, K x klásky, 
z zrno. 
5. O padlí obilném (Erysiphe graminis DC.), jež stejně hojně na pše- 
nici se vyskytuje jako nažité, a o námelu (Claviceps purpurea Tul.), který bývá 
v klasech pšeničných velmi vzácný, pověděno mezi chorobami žita na str. 417. a 415. 
2. P. naduřelá neboli anglická (T. turgidum L. — obr. 571 A) podobá 
se velice nějaké osina té odrůdě pšenice obecné, od níž poznává se hlavně 
jenom dle plev (p) po celém hřbetě (až ke spodině) zřetelně, skoro křídlatě 
kýlnatých. Oproti násled. druhu má obilky (z z^) krátké, tlusté, nesmáčknuté, 
nahoře tupě uťaté. 
