439 
odrůda byla dosud pozorována pouze v jižní Moravě v Hodonínském lese a v údolí 
Dyje u Znojma. 
3. B. horský (Ph. alpinum L. — obr. 593) poznává se od obou druhů 
předch. nejsnáze podle těchto znaků: má pošvu nejhořejšího listu obyčejně na- 
dmutou, klasovitou latu namnoze krátkou, vejčitou, špinavě fialově až čer- 
navě naběhlou a plevy (p) zakončené tak dlouhými osinami jako jsou 
samy. Ostatně jsou stébla jen 2 — 3 dm vysoká, namnoze 31istá, plevy obyčejně 
fialové, se zeleným kýlem, lysé, jen na kýlu s tuhými brvkami. Oproti b. Boeh- 
merově nelze ve kláscích nalézti pastopečku po druhém, zakrnělém kvítku a 
květenství ohnuto byvši, podržuje klasovitý tvar. 
Roste pouze v krajinách horských, zejména v Krkonoších, kde jest ve vyš- 
ších polohách obecný, v horách Jizerských, Jeseníku a Beskydách ; v Šumavě jest 
vzácnější. Kvete až v červenci a srpnu. 
4. B. drsný (Ph. asperum Vili., Chilochloa 1 aspera P. B. — obr. 594) jest 
oproti všem vytrvalým druhům předcházejícím bylina jednoletá, bez jalových 
svazků listových. Podobá se vnějškem i také tím, že květenství ohnuta jsouce lalo- 
čnatě se dělí (A r ) a že ve kláscích možno nalézti na spodu pluchy pastopečku po 
druhém kvítku, b. Boeh měrově. Jest však pouze 2 — 3 dm vysoký, až skoro pod 
samé květenství listnatý, má obyčejně kratší laty, a plevy (R) nafouklé, šikmo 
uťaté, bradavičnatě tečkované, na kýlu drsně brada vkaté, skoro celé zelené, jen po 
kraji uzounce mázdřité. 
Byl pozorován před léty na trávnících a suchých kopcích v okolí Prahy, kamž 
dostal se nepochybně z jižní a západní Evropy, kde jest hojnější. Kvete v červnu 
a červenci. 
Rod ÍO. Psárka 2 (Alopecurus 3 , Fuchsschwanz) shoduje se hustými, 
klasovitými latami jakož i jednokvětými, se stran smáčknutými klásky a pérovitými 
bliznami vyčnívajícími z vrcholku klásků s rodem předch., má však plevy bez- 
osinné, dole namnoze více méně spolu srostlé a pluchu váčkovitou, kvítek~~bbjí- 
mající, ze hřbetu osinatou; za to pluška docela chybí. 
Roste u nás ve 4 druzích : 
stébla přímá; plevy kopi- 
naté, špičaté, v dolejší třeti- 
ně až polovině spolu srostlé 
Psárka 
stébla spodem více méně 
poléhavá, v kolénkách vy- 
stoupavá; plevy tupé, jen 
nejdoleji spolu srostlé 
větévky laty o 4 — 10 klás- 1 
cích ; plevy jen do 1 spolu I Iugl|í í 
srostlé, 11a hřbetním kýlu 'i 
huňato-chlupaté 
větévky laty o 1 — 2 klás- ( 
cích; plevy asi do % ) , 9 
srostlé, na hřbetním kýlu j 
krátce brvité nebo lysé V 
stéblo a listy travozelené; 
prašníky 4 — ókráte tak 
dlouhé jak široké, po 
vypylení světlohnědé 
koléukatá 3. 
stéblo a listy sivé ; ( 
prašníky pouze 3kráte tak plavá 4 . 
dlouhé jak široké, oranžové ( 
') Viz pozn.-) na str. 437. 
'-'Jménem tím nazývají Slováci a Rusové ostřici (Carex). Obsahuje kmen pes a 
snad i rep (ohon, ocas), vzhledem k podobě kláskovitých květenství. Srovn. s pozn. násl. 
Rusky slově vedle 6 a TiiaHHKTj ancexBOCTHRKí), pol. vedle wyczyniec lisi ogou etc. 
3 ) Slož. z řec. áXátJtrjŠ — liška -j- ovoá — ocas, poněvadž klasovité laty následkem 
rezavě se zbarvujících vadnoucích prašníků připomínají liščí ohon. 
