461 
Pocházejíc nejspíše z vých. a jižní Asie, kde — zvláště v Číně a Japanu - 
od nepamětných dob hojně se pěstuje, proso dostalo se do Evropy již ve starém 
věku, neboť je už staří Rekové pod jménem xéyzQog znali. Také ve švýcarských 
stavbách kolových, které spadají do doby, kdy člověk ještě neznal užívati kovů, 
byla zrna prosná nalezena. 
Pěstuje se na polích pro výživné obilky, jež zbaveny ve mlýně pluch dá- 
vají známé jáhly. U nás zavářejí je hlavně s mlékem v jáhlovou kaši, 
nebo z nich pekou jáhel nik, v Itálii z nich však pekou 
laciný chléb (pane di miglio) a ve Valašsku z nich 
připravují opojný ná- 
poj b r a h a zvaný. 
Kromě toho krmí se 
dobře jáhlami vařenými 
i syrovými drůbež, ze- 
jména kuřata. 
Nejlépe daří se 
prosu na písečnatých 
půdách. Druhdy nále- 
želo i u nás k hlavním 
plodinám hospodářským. 
Od té doby však, co za- 
vedeny do našich zemí 
brambory (viz str. 244 
ve sv. III.), prosných 
polí stále ubývalo, tak že 
dnes patří proso u nás 
k plodinám podřízeným. 
Někdy také pomíjivě 
zplaňuje. 
Dle barvy pluch 
rozeznávají se odrůdy: 
proso b í 1 é , ž 1 u t é, čer- 
vené. Dle povahy lat 
jest p. rozkladité (P. 
mil. var. contractum), s la- 
tou všestranně rozloženou, 
a pr. stažené, s latou 
staženou, k jedné straně 
převislou. 
Z živočišných 
škůdců prosa zasluhují 
kromě jiných zvláštní 
zmínky larvy kovaříka 
polního (Agriotes se- 
obr. 551), které ožírají kořínky, jak pověděno na str. 41 1, a drobné 
housenky zavíječe prosového (Botys lupulina Cl., Pyralis silacealis Tr. — 
obr. 115), které žijí uvnitř stébel, vyžírajíce je podobným způsobem jako lodyhy 
chmele (str. 89). 
626. 
K klásek : p , . 
Proso obecré ; 
po plevy, g, g x pluchy: 
F kvítek. 
627. Sněť prosová. 
getis L. 
Z chorob nejčastější je snět prosová (Ustilago destruens Dub. — obr. 
627). Řádíc jakožto podhoubí v pletivu stébel, způsobuje, že rostliny více méně 
zakrňují a vytvářejí spodní listy s nápadně úzkými pochvami. Posléze, vyvinujíc vý- 
trusy, přeměňuje buď celé laty nebo alespoň část jich v černohnědý prach. 
Námel (Claviceps purpurea Tul. — obr. 560), o němž pověděno obšírněji 
u žita (str. 415), jest na prose celkem vzácný. 
