464 
1. Bér zelený (Setaria viridís Beauv., Panicum 1 viride L. - obr. 629) jest 
jednoletá, 1 — 5 dm vysoká, obyčejně sytě zelená tráva jejíž jednokvěté, se hřbetu 
smáčknuté, krátce stopkaté, zelené nebo narudlé klásky (K), směstnány do úzké, 
válcovité, klasu podobné laty, mají 3 plevy, 2 bezosinné pluchy, 3 ty- 
činky a svrchní semeník se dvěmi pérovitými, z vrcholku klásku vyčnívajícími, 
žlutavými bliznami. Vzhledem k tomu, že za třetí (nejhořejší) plevou sedí malá 
šupinka (obr. 630 K, k), možno považovati tuto plevu za pluchu a onu šupinku 
za plušku druhého kvítku, jenž byl ovšem úplně potlačen (srovn. s druhem 
předch.). Plucha vyvinutého plodného kvítku jest skoro hladká a asi tak dlouhá 
nebo o málo delší nežli druhá (prostřední) pleva. Na stopkách kvítků jsou drsné, 
zelené štětiny, klásek daleko přerůstající — pastopečky to nevyvinutých kvítků. 
Poněvadž jsou zoubky pastopeček (A^) jakož 
i štětinky nejhořejší části stébla obráceny ku 
předu, zdá se lata, třeme-li ji zdola nahoru, 
býti hladkou. Vejčité, pluchami obalené o- 
bilky později opadají, ale pastopečky vy trvávají. 
Jest obecný na rolích, zvláště v brambo- 
řištích, u cest a na rumištích. Kvete v čer- 
venci a září. 
2. B. přeslenatý (S. verticillata P. B., 
Panicum verticillatum L. obr. 630) po- 
znává se od druhu předch., jemuž vnějškem 
dosti se podobá, hlavně dvěma znaky: Má 
válcovitou, zelenou, drobnokvětou latu na 
spodu obyčejně přetrhovanou; zoubky 
štětinovitých pastopek (K x ) jsou obráceny 
zpět, tak že lata, třena zdola nahoru, 
jest velice drsná. Ostatně jsou stébla 
2-5 dm vysoká, vystoupavá nebo přímá, 
pod latou velice drsná, jinak lysá, a listy 
ostré, poněkud chabé. Podlouhle elliptičné 
klásky (K, Kj), rozkvétající v červenci a 
srpnu, jsou téhož složení jako u b. zele- 
ného, blizny však bývají obyčejně na- 
chové. 
Roste na vinicích, na polích a v zahra- 
dách, nejraději mezi zeleninou, v širším okolí 
pražském, v nížinách polabských, Teplicko- 
Žatecku, na Moravě zvláště v části jižní a 
střední, jakož i ve Slezsku. Zdá se, že k nám 
byl zavlečen z jihu. 
3. B. sivý (S. glauca Beauv., Panicum glaucum L. — obr. 631) podobá 
se též velice b. zelenému, jest však sivozelený; má štětinovité pastopečky 
ryšavé, jinak ovšem se zoubky ku předu namířenými; za třetí plevou (p 2 ) 
bývá čas-to prašní kový kvítek s pluškou; plucha (g) obojakého květu 
jest napříč silně vráskovaná, dvakráte delší nežli jest druhá 
pleva (/>!). 
Roste porůznu na rolích, zvláště vlhkých a písčitých, na rumištích a mezích. 
Kvete v červenci a srpnu. 
4. Zřídka seje se u nás na suchých, písčitých půdách jako picni rostlina a 
někdy i zplaňuje jihoevropský bér vlašský neboli muhar, mohar, 2 vlašské 
*) Viz pozn. 3 ) na str. 460. 
-) M a ď a rs k é jeho jméno. 
