469 
se 2 bliznami a po straně jeho jsou dvě tyčinky. Obilky jsou volné, pluchami 
nepřikryté. Vytvářejíc ročně 2 generace, kvete dvakráte: začátkem léta a pak opět 
na podzim. 
Jest známa z bahnitých břehů rybničných v krajině Karlovarsko-Tepelské, 
v Plzeňsku, Budějovicko-Třeboňsku a Jindřichohradecku ; na Moravě s jistotou 
pouze z okolí Náměšti (na březích rybníku Radhana a Netopila). 
Poněvadž některá léta objevuje se na místech, 
kde dříve nerostla, co zatím na jiných místech vy- 
mizí, dlužno míti za to, že obilky její roznášejí 
s blátem na nohách a peří někteří vodní ptáci. v Za- 
jímavé jest též její zeměpisné rozšíření: kromě Cech, 
kde vyskytuje se asi nejhojněji, a kromě Moravy 
byla v Evropě pozorována ještě pouze v Dol. Ra- 
kousích a Tyrolsku, ve Francii a Norvežsku, tedy 
na místech značně od sebe vzdálených, což též na- 
svědčuje tomu, že obilky roznášejí vodní ptáci. Pů- 
vodní vlast její zdá se býti poříčí Amuru v Asii. 
Rod 27 . Tomkovice 1 (Hierochloa, 2 
Mariengras) má vejčité, se stran smáčknuté klásky - 
sestavené do řídké, rozkladité laty — t r o j k v ě t é, 
o prostředním kvítku obojakém, ostatních dvou po- 
stranních prašníkových. Plevy jsou zdéli nebo delší 
pilich a blizny vyčnívají z konce klásku. Vyskytuje 
se u nás ve 2 druzích : 
1. Tomkovice jižní (Hierochloa australis Róm 
et Schult. — obr. 638) vyhání z řídce trsnatého, 
krátce výběžkatého oddenku přímá nebo vystoupavá, 
2 — 5 dm vysoká, lysá stébla s plochými, čárko- 
vito-kopinatými listy, které čím výše mají menší čepel, 
až nejhořejší list je bez čepele, zastoupen jsa pouhou 
pochvou. Kořenové listy však jsou značně dlouhé, 
někdy i zdéli stébel. Vejčité, se stran smáčknuté 
klásky (7E) spočívají na tenkých, nahoře jemně 
vousatých stopkách, které vyrůstají po stranách 
a na koncích větví a větviček řídké, rozkladité laty. 
Mají dvě stejné, vejčité, přímo uťaté, bělomázdřité, 
silně stříbrolesklé, často červeně kropenaté plevy {p,pi) 
a obsahují po 3 kvítcích, jejichž hnědé pilichy o málo 
přerůstají. Prostřední kvítek, objat pluchami bez- 
osinnými, jest obojaký: o svrchním semeníku se 638. Tomkovice jižní; 
dvěma bliznami z vrcholku pluch vyčnívajícími a 
o 2 tyčinkách. Postranní kvítky obsahují pouze po 3 tyčinkách a mají jednu 
pluchu osinatou a to: kvítek v paždí dolejší plevy (p) sedící s osinou zcela kra- 
tičkou, pod vrcholkem vyniklou nebo také bez ní, kvítek v paždí hořejší plevy (pj 
sedící s osinou delší, kolénkatě prohnutou, zprostředka hřbetu vyniklou. 
Roste ve světlých hájích a na křovinatých skalách teplejších poloh, v Čechách 
zejména v severnější polovině, Brdech, Plzeňsku a Krumlovsku, na Moravě v části 
jižní a střední. Kvetouc na jaře příjemně voní, zvláště když začíná vadnouti. 
l ) Vadnouc zavání kuuiarinem podobně jako tonika (viz str. 466); také polský 
slově tonikowica. 
’ 2 ) Slož. z řec. isgóg = posvátný -| -~y).óa = tráva; srovn. něm. Mariengras. 
