472 
vyhání přímá, až přes 1 m vysoká, lysá stébla s široce čárkovitými, plochými, na 
líci drsnými listy. Nahoře přechází stéblo v bohatou, podlouhlou, krátkovětevnou, 
za kvetu (A) rozkladitou, později staženou (B) latu drobných, lesklých, zelenavých, 
někdy fialově naběhlých klásků. Složení klásků (jV) jest takové: Na spodu jsou 
2 plevy (p) nestejně dlouhé, mezi nimiž sedí 2 kvítky, každý ve dvou pluchách. 
Hořejší kvítek jest obojaký, o 3 tyčinkách a o semeníku se dvěma pérovi- 
tými, na spodu vyniklými bliznami, a má pluchu (g) kratičce osinatou nebo bez- 
A lata v době kvetu, B před tím nebo později ; 
K klásek : p plevy, g plucha. 
osinnou. Dolejší kvítek jest však pouze 
prašníkový a má pluchu s osinou dlouhou 
kolénkatě prohnutou, zprostřed hřbetu 
vyrůstající. Obilka jest chlupatá. 
643. Oves setý ; 
K klásek : p plevy, g, g v pluchy, n blizna, k zakrnělý 
kvítek; D diagram téhož klásku. 
Jest obecný na lukách, travnatých mezích a ve světlých lesích. Kvete v červnu 
a červenci. 
Náleží k nejlepším lučním travinám, proto se zhusta seje. Francouzským 
slově odtud, že byl od dávných dob s jinými druhy trav a s jetelem pěstován 
v jižní Francii, ze které šířilo se pěstování jeho dále na východ. 
Pozn. Vedle typického tvaru, jak byl popsán, vyskytují se někdy ještě 
odrůdy : 
a) O v. obecný bulvatý (A. av. bulbosum Schrad.) - má stébla na spodu 
hlizovitě napuchlá. 
