473 
p) O. ob. dvojosinatý (A. av. biaristatum Peterm.) — má pluchy obou 
kvítků dlouze osinaté. 
Rod 30 . O vosí 1 (Avena 2 , Hafer) má 2květé i vícekvěté, 1-2 cm dlouhé 
klásky s kýlnatými, skoro stejně velikými, zpravidla celý klásek zahalujícími ple- 
vami a oblými, na konci 2klanými nebo 2zubými, ze hřbetu osinatými, zřídka 
bezosinnými pluchami ; osiny bývají kolénkovitě prohnuty a kromě toho dole oby- 
čejně krouceny. Kvítky jsou vesměs obojaké, hořejší však bývá někdy zakrnělý; 
mají 3 tyčinky a svrchní semeník, jehož pérovité blizny vynikají z klásků po 
stranách. Roste u nás v 7 druzích : 
O ves 
trávy jedno- 
leté, hlavně 
na polích a 
rumištích ro- 
stoucí, ovsu 
setému velice 
podobné, 
s klásky ale- 
spoň po od- 
kvetení pře- 
vislými — 
ovsy p ra vé 
pluchy jsou 
na konci ro- 
zeklány ve 2 
bezosinné 
zoubky 
pluchy jsou 
osinaté 
kvítky uepři- 
sedají k ose 
klásku klou- 
bem; osy 
kláskův i plu- 
chy lysé 
pluchy ne- 
přesahují 
plev; obilky 
okoralé 
pluchy pře- 
sahují plevy ; 
obilky nahé 
kvítky přisedají k ose klásku 
kloubem; osa klásku chlu- 
patá; pluchy namnoze reza- 
vými chloupky pokryté 
na konci rozeklán}’ ve 2 úzké, 
ušty a kromě toho mají ovšem 
dlouhou, ze hřbetu vyrůstající osinu 
setý 1. 
nahý 2. 
hluchý 3. 
hřebí I kutý 4. 
trávy vytrva- 
lé, hlavně na 
lukách a v le- 
sích rostoucí, 
s klásky i po 
odkvetení 
vzpřímenými 
— ovsy luč- 
ní 
pochvy listů oblé, 
2řízně nesmáčknuté 
a při tom 
alespoň u dolních listů . 
huňaté; spodní větve j , - 
laty po 2—5 v přešle- j ^ 1 ^ 9 
vesměs lysé; větve laty í 
vesměs jednotlivé nebo : luční 6. 
jen nejdolejší do dvou [ 
pochvy listy dvouřízně smáčknuté; listy »až ( 
cm široké, hořejší na konci kápovité \ 
ploskodébel- 
ný 7. 
1. Oves setý (Avena sativa L. - obr. 643) jest známá, u nás všeobecně 
setá, jednoletá obilina, vyhánějící ze svazčitého kořene lysá, až přes 1 m vysoká 
stébla s tmavozelenými, čárkovitými plochými, po kraji ostrými, ostatně lysými 
listy, jejichž pochvy stébla kolkolem objímají a nahoře se končí blanitým, širokým, 
zoubkovaným jazýčkem, aby voda dešťová, s listů stékající, do pochev nezatékala. 
Přízemní listy bývají v době květu zpravidla již odumřelé. Záhy převislé klásky 
(A) spočívají tenkými stopkami na koncích a po stranách větví a větviček, 
sestavených přeslenatě v rozkladitou latu. 
Mají dvě skoro stejně veliké, celý klásek zahalující plevy (/>), z nichž 
hořejší jest 7 — Qžilná, a obsahují zpravidla dva obojaké kvítky, někdy ještě 
také zákrsek po třetím kvítku (k). Pluchy (g, g ± ) jsou lysé, na konci roze- 
klány ve 2 špičaté zoubky. Ze hřbetu pluchy dolejšího kvítku vyrůstá 
dlouhá, slabě kolénkatá osina, kdežto plucha hořejšího kvítku jest bezosinná; někdy 
jsou pluchy obou kvítků bez osin. Osa klásku jest pod dolním kvítkem slabě 
chlupatá, ostatně lysá. Obilka srůstá těsně s pluchou — jest okoralá. 
1 ) Jméno všeslóvanské, pocházející ze stslov. ovhsi.; srovu. rus. OBěct (čti a vj os), 
pol. owies, luž. voos, chorv. o v as atd. Dle Miklosiche souvisí s lat. avena (místo 
a v es na). 
2 ) Tak zove oves již Plinius. 
