490 
dlouhé, 3 ž i 1 n é — a tupé, po kraji široce mázdřité, pod špičkou obyčejně rů- 
žovou tečkou znamenané pluchy. 
Roste hojně na trávnících, pastvinách, rumištích i na záhonech. Kvete od 
jara až do pozdního podzimu. 
8. L. cibulatá (P. bulbosa L. — obr. 670) poznává se od jiných druhů 
nejsnáze tím, že jest v nejdolejší části stébel a jalových výhonků cibul- 
katě obalena tvrdými pochvami. Ostatně má trsnatý oadenek bez výběžků, 
stébla 1—3 dm vysoká, hladká, listy krátké, pří- 
zemní uzounké, obyčejně svinuté, hořejší 
širší, ploché, oboje šedozelené, s jazýčky (/) 
podlouhlými, špičatými, latu přímou, dosti hustou, 
z krátkých drsných větví vyrůstajících z hlavního 
vřetena buď po jedné nebo po dvou. Podlouhlé, 
4 — ókvěté klásky (K) mají plevy a pluchy kopinaté, 
po kraji široce mázdřité. 
Roste na travnatých návrších a suchých mezích 
teplejších poloh, zejména v širším okolí pražském, 
v nížinách polabských, horách Kladských a Orličných, 
horách Krušných a v nižším pásmu pošumavském 
jakož i v střední a jižní Moravě. Kvete v máji a 
červnu. 
Pozn. Velice často se stává, že pluchy a plevy 
se přemění v zelené lupínky a celý klásek v rozmno- 
žovací pupen, čímž dostane lata kadeřavý vzhled. 
V této formě slově pak rostlina 1 . cibulk. živo- 
rodou (P. bulb. vivipara Koch). Posléze rozmnožovací 
pupeny opadají a z jara z nich vyrostou rostlinky 
jako ze semen. 
Ke vzácným druhům lipnic naší květeny patří ještě : 
9. L. horská (P. alpina L. — obr. 671) — 
vytváří husté trsy stébel až 4 dm vysokých, která 
jsou dole ztvrdlými pochvami listů obalena, 
ale nikoli cibulkatě ztloustlá. Listy jsou tmavozelené 
a vesměs ploché ^nesvinuté), dolejší s jazýčky 
uťatými (/), hořejší s jazýčky prodlouženými 
(/i). Lata má podobné složení jako u druhu předch.; 
dolejší větve, vyrůstající namnoze po dvou, v době 
květu rovnovážně odstávají. Zelenavé nebo žlutavé, 
často strakaté, lesklé klásky jsou 3 — ókvěté. Pluchy 
jejich někdy zlupenovatí jako u 1. cibulk a té. 
670. Lipnice cibidatá ; 
K klásek ; L část listu s jazýčkem /. 
Rostouc hojněji v Alpách, vyskytuje se u nás 
pořídku na lukách a travnatých, skalnatých stráních nej vyšší Šumavy (Javor, 
Luzný) a ve Vel. Kotlině v Jeseníku. 
Pozn. Na vrchu u Velké Vsi blíže Koryčan (asi uprostřed mezi Prahou a 
Mělníkem) pozoroval dr. J. Velenovskv r. 1886. odrůdu statnějšího vzrůstu, 
s krátkými, tuhými, nasivělými, po kra i i chruplavčitými listy a směst- 
naněiší latou klásků zelenavě bělavých. Někteří považují ji za samostatný druh — 
I. badenskou (P. badensis Haenke). Jinde v Cechách dosud pozorována nebyla, 
za to však roste na Mikulovských a Pavlovských horách jakož i na Kotouči u Štram- 
berka na Moravě. 
