516 
běl a vý mi až hnědými šupinami (pochvami), hořeji žebernatými, drsnými 
pochvami tří nebo čtyř listů, z nichž nejdolejší má čepel nepatrnou, ostatní však 
mají čepel dlouhou, širokou, obrácenou spodní sivou stranou nahoru, svrchní 
zelenou, lesklou stranou dolů. Rozkladitá, posléze více méně převislá lata skládá 
se z vláskovitých, drsných, trochu zprohýbaných větví s drobnými, 3 — 6kvě- 
tými, bledozelenými krásky. Osy klásků jsou drsné, kopinaté pluchy (F) jemně 
špičaté, bezosinné a s em e n í k y nahoře chlupaté, kdežto u předch. tří druhů 
jsou semeníky lysé. 
Roste ve stinných lesích hornatějších poloh: v Sudetách, horách Krušných, 
příbramských Brdech, Krumlovsku, vysočině Českomoravské a Beskydách. Kvete 
v červnu a červenci. 
9. Myší ocásek (F. myurus 1 L., F. pseudomyurus 2 Soyer, Vulpia myurus 
Gmel. — obr 712) jest oproti všem vytrvalým druhům předch. bylina jedno- 
letá, ženoucí ze slabého kořene nečetná, útlá, 1 -4 dm vysoká stébla bez vše- 
likých jalových svazečků listů. Listy, jejichž pochvy obalují stébla od 
země až po samou latu, jsou uzounké, namnoze skoro štětinovité, velice zřídka 
1 ) Slož. z řec. fxvg = myš -|- ovgá = oca^. 
2 ) Slož. z řec. ifevÓog = klam -\- myurus. 
