522 
klásků. Složení klásků (F) jest takové : Mezi dvěma širokými, na hřbetě kýlna- 
tými, ostře špičatými plevami (p), které jsou o málo kratší pluch, sedí po 2 — 3 
kvítcích. Pilichy jejich (/>) jsou na konci rozeklány ve 3— 5 zoubků, z nichž 
prostřední prodlužuje se v krátkou osinu. Tyčinky jsou 3, niťovité blizny 2, 
vyrůstající z vrcholku semeníka a tak prodlouženy, že vyčnívají z kvítku na- 
hoře. Vedle kvítků obojakých vyskytují se též někdy kvítky pouze prašníkové. 
Náleží k travám časně z jara kvetoucím a záhy dozrávajícím. Dozralé 
obilky i s pluchami vypadávají, tak že zůstanou na konci stébel pouze plevy a 
v takovém stavu jeví se nám tráva skoro po celé léto. 
720. Kukuřice : 
A rostlina kvetoucí, B plodní palice ; F květ prašníkový : 
p p t plevy, g g i pluchy, o okvětní šupinky ; F t kvítek pe- 
stíkový plodný a vedle něho kvítek jalový, zastoupen pouze 
dvěma pluchami. 
odolá— neláme se. Toto zařízení vysvětluje 2 
siště obráceny vždy v opáěnou stranu nežli 
Roste nej raděj i na skalách 
v širším okolí pražském, v záp. 
Polabí, v poříčí Ploučnice, Jičínsko- 
Boleslavsku a v Plzeňsku jakož 
i velmi porůznu na Moravě, zvlá- 
ště v části jižní a střední. 
Pozn. Na bahnitých a rašelin- 
ných lukách (na př. u Poděbrad, 
Pardubic, Rychnova i j.) objevuje 
se odrůda s listy sivě ojíněnými, za 
sucha po krajích na líc ohrnutými, 
kterouž O p i z považoval za samo- 
statný druh — p. mok řádní (S. 
uliginosa). 
Rod 53 • Rákos 1 o- 
becný, na Moravě palach (Phrag- 
mites 2 communis Trin., Arundo* 
phragmites L, Schilfrohr- obr. 719) 
jest nejstatnější naše tráva, dorůsta- 
jící až přes 2 m výšky. Má tlustý, 
v bahně daleko se plazící oddenek, 
silná, přímá, šedozelená stébla po- 
rostlá širokými, tuhými, drsnými, 
sivozelenými listy a zakončená bo- 
hatou, velice větevnatou, po odkvětu 
staženou, více méně nící latou po- 
dlouhlých, hnědých, tmavě nafialo- 
vělých klásků. 
Pochvy, jimiž listy stébla objí- 
mají, jsou na vnější straně drsné, 
uvnitř však velice hladké, pročež se 
při silnějším větru okolo hladkého 
stébla snadno otáčejí; tím zmirňuje 
se náraz větru a stéblo mu snáze 
ároveň, proč bývají všecky listy ráko- 
ze které vane vítr. 
§§ 
/ 
\ 'Y\ \ V 
II 1 1 11 \ 
1 \ > i ^ — a \ 
n! 1 n 
i 
9 
ý 
Klásky (K) mají dvě nestejné plevy (p) a mezi nimi na zprohýbané ose 
4 — 5 kvítků (F), z nichž nejspodnější jest prašníkový, ostatní jsou obojaké. Mezi 
kvítky jest osa porostlá jemnými chloupky, které se po odkvetení (Ky) značně 
1 ) Vyskytuje se jakožto rogozi již ve stsloven. a jiných řečech slovan. Srovn. 
novořec. gayáČi. 
ž ) Jménem <pgay/j,ÍTr]G a aru n do znám byl rákos už starověkým národům klassickým. 
Staří Řekové dělali z rákosu ploty {= cpqáyixa ). 
