528 
Soustavný přehled a zároveň klíč k určování rodů jest takový: 
květ-y různopolilavné; 
semeníky (i plody) uzavřeny ve zvláštních 
měchýřcích 
1. Ostřice 
květy vesměs obojaké 
kláscích 2řadvch 
klásky mnohokvěté, v květeuství kru- 
želovitém 
klásky 2 — 3 květé, nahloučené do kvě- 
tenství svazečk ovitého 
I *2. Šách oř 
| 3. Šašina 
A 
V 
s 
o 
>% 
květy vesměs ne- 
bo valnou vět- 
šinou obojaké v 
kláscích víceřa- 
dých, střechovi- 
tých 
klásky vícekvěté; 
prázdné pluchy (ple- 
vy) na spodu klásků 
i — 2, ale tak velké 
jako hořejší pluchy 
nebo i větší 
klásky pouze 2 — 3- 
květé; prázdné pili- 
chy (plevy) na spo- 
du klásků 3—4, 
menší nežli pluchy 
hořejší chovající 
v paždích svých 
kvítky 
okvětí buď chybí nebo iest 
zastoupeno 6 drsnými ště- 
tinkami, kteréž pluchy ne- 
přerůstají 
Skřípina 
ok v. skládá se ze 6 až ( 
mnohých štětin ek, které J 
se prodlužují a pluchy pak ) 
daleko přerůstají l 
Suchopýr 
klásky obsahují 2 — 3 kví- í 
tky obojaké; okvětí jest j 6. Hrotno- 
zastoupeno několika krát- \ seménka 
kými, drsnými štětiukami i 
klásky obsahují pouze 2 í 
kvítky a z těch bývá spod- ] _ 
, „ M - , \ „ ( i. Marice 
111 často prasmkový; okve- j 
tí chybí docela l 
Rod l. Ostřice 1 (Carex, 2 Segge) má květy různopohlavné, většinou 
jednodomé, řidčeji dvoudomé, prašníkové zastoupeny třemi tyčinkami, pestíkové 
svrchním semeníkem, kterýž jest uzavřen do vakovitého listence neboli měchýřku 
(obr. 726 ti), vyčuhuje z něho pouze svými 2 nebo 3 bliznami. 
Jak dlužno pestíkovým kvítkům rozuměti se stanoviska morfologického, 
znázorněno na obr. 726 F. Z paždí listenu (pluchy) n vyrůstá krátká osa s a na 
té jest listenec (měchýřek) u, v jehož paždí sedí pestík. Poněvadž osa obyčejně 
zakrňuje, zdá se, jakoby pestík, zabalen kolkolem listencem (měchýřkem), vyrůstal 
přímo z paždí pluchy. 
Hrany stébel jakož i okraje listů jsou u většiny druhů posázeny proti býlo- 
žravým živočichům jemnými osténky, proto se jeví jsouce třeny drsnými až 
ostrými. Listy mají uzavřené blanovité pochvy, jež u spodních listů často se třepí. 
Při určováni druhů dlužno přihlížeti především k oddenkům (jsou-li trsnaté, 
bez výběžků nebo s plazivými výběžky), pak k povaze klásků a zvláště též 
k plodním měchýřkům. Proto třeba sbírati rostliny kvetoucí i rostliny se zralými 
plody, kteréž ostatně i vnějškem namnoze značně od sebe se liší, anať stébla 
rostlin kvetoucích po odkvetení často značně se prodlužují, aby mohl ke zralým 
plodům snadněji vítr. 
Náležejíc k rodům v rostlinstvu nejbohatším, ostřice jest v naší květeně za- 
stoupena neméně nežli 63 druhy, jež rozvrhnouti možno do 3 skupin: 
a) Různoklasé (Heterostachyeae 3 ) - mají klásky různopohlavné: na vrcholku 
stébla jeden nebo několik prašníkových, ostatní pestíkové. Zhusta však mívají 
pestíkové klásky na svých vrcholcích též kvítky prašníkové. — Tuto skupinu možno 
rozvrhnouti opět ve 3 oddělení: 
A ) Nazvána tak vzhledem k drsným li$tům, jimiž většina druhů od trav se liší. 
Srovn. chorv. oštrica, pol. ostrzyca, rus. ocTpeiťB, ocrpima atd. 
2 ) Tak zvali tuto rostlinu již starověcí Římané a Řekové; souvisí s lat. carere = 
řec. xeíqeiv = škrábati, vzhledem k drsnosti listův a lodyh. 
3 ) Slož. z řec. STsgog = různý -j- oraxvs = klas. 
